‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Eu eram tânărul.
‎Puștiul cel nou.
‎Dar în ultimul an, mi se pare...
‎că am devenit un prieten.
‎Am găsit un grup nou de prieteni.
‎Am trecut prin multe împreună.
‎O să depășim și asta.
‎Anxietatea e de căcat. Scuzați limbajul.
‎Ești înconjurat de lucruri nasoale ‎care stau să ți se întâmple.
‎Nu i-ai putut identifica pe ceilalți?
‎Doar pe unul. ‎Diego Torres, fotbalist și luptător.
‎Din câte știu, ‎nu are legătură cu Clay Jensen.
‎În mod cert e o legătură.
‎Pariez că e Montgomery de la Cruz.
‎Ăla e un caz închis, nu?
‎Ce știi că vine...
‎Deocamdată.
‎...sau ce nu știi.
‎Am făcut ceva groaznic.
‎Le-am făcut rău multora...
‎și aș da orice să pot da timpul înapoi.
‎Doar...
‎Posesia de arme mortale ‎aduce după sine exmatricularea.
‎Nu era un cuțit adevărat.
‎Putea înjunghia pe cineva?
‎L-ai adus la bal?
‎Au recunoscut că a fost o farsă.
‎Clay și-a asumat responsabilitatea.
‎Fiindcă e posibil să fi fost folosit ‎pentru autoapărare
‎și fiindcă ați fost suspendați ‎două săptămâni,
‎singura întrebare rămasă e
‎dacă veți fi primiți ‎în excursia pentru absolvenți.
‎Dacă nu mai sunt declarații de luat, ‎consiliul va delibera.
‎Bine?
‎Când soarta ta e în mâinile altora...
‎sau a nimănui.
‎Dacă ratez excursia din cauza ta,
‎o să-ți fac viața un iad etern.
‎E vina ta, ticălosule.
‎Mi-am asumat vina pentru cuțit.
‎- Tu l-ai adus pe teren. ‎- Tu mi l-ai lăsat.
‎Chipurile.
‎Păcat că nu sunt camere la dușuri, nu?
‎Sunt pe teren.
‎Da, acolo unde te-ai purtat ca un dezaxat ‎și ai plâns peste un manechin.
‎- Nevinovații nu fac așa ceva. ‎- Mi-ai înscenat totul.
‎M-ai pisat încontinuu. ‎Mi-ai intrat în casă, ai făcut graffiti.
‎Polițaii te prinseseră în fapt.
‎Ți-au dat drumul din senin și au dat vina ‎pe Monty, care nu se putea apăra.
‎Cum s-a întâmplat asta?
‎S-a terminat. Bine?
‎Vom vedea.
‎La ce te aștepți...
‎S-a votat împotriva mea.
‎...și la ce nu.
‎Încetează. Doamne!
‎- Ne vedem mâine. ‎- Pa!
‎Da.
‎Ce dracu', Jessica?
‎Îmi pare rău, dar știi că nu ar trebui ‎să vii în excursie.
‎- Dacă te fac să cedezi în public... ‎- Nu pot ceda.
‎Toți putem ceda, ‎iar tu, mai mult ca oricine.
‎Sunteți bine?
‎- Totul e în regulă. ‎- Da.
‎Minunat! Mergeți la ore.
‎Când lumea te urmărește ‎și vede adevărul,
‎iar tu vezi că ei îl văd, ‎totul e și mai rău.
‎În fiecare an, în excursia absolvenților,
‎echipa alege câte un puști să-l distrugă.
‎Cum?
‎Folosesc o legendă cretină ‎despre Codrul Burnham.
‎Nimeni nu o crede, ‎dar fac tot felul de chestii să te sperie.
‎Într-un an, un puști a făcut pe el.
‎Văd că lumea vorbește despre mine...
‎și mă simt pierdut.
‎Singur.
‎- Despre ce șușotiți? ‎- Despre nimic. Cum a mers?
‎Întoarcerea la școală...
‎după două săptămâni...
‎a fost...
‎ca întoarcerea de la război.
‎- Bună! ‎- Toată lumea mă crede nebun acum?
‎Chiar deloc.
‎O să vorbesc cu Alex. ‎Lucrurile s-au agravat cât ai lipsit.
‎Își petrece tot timpul cu Winston.
‎Bine...
‎Chiar și prietenii parcă așteaptă ‎să cedez în orice clipă,
‎să o iau pe arătură complet.
‎Poate că au dreptate.
‎Asta s-a întâmplat la bal?
‎Ai luat-o pe arătură?
‎Nu.
‎Nu știu. Nu.
‎Nu, a fost vina echipei de fotbal. ‎Doar o farsă.
‎Crezi că vor face ceva mai rău ‎în excursie? Îți trebuie un însoțitor?
‎Asta ar fi cea mai mare greșeală posibilă.
‎Uneori cred că voi, adulții, ‎supraestimați cât de utili sunteți.
‎- Adică alții, nu mă refer la dv. ‎- Mă bucur.
‎Ce mă face util?
‎Pot să vă spun ce mă înspăimântă.
‎Cum ar fi?
‎Excursia.
‎Ieșirea în natură, focul...
‎Urșii... Mă îngrozește ideea.
‎Dar să nu mă duc, ‎lucru pe care l-ar observa toată lumea...
‎e și mai nasol.
‎Fiindcă ar fi jenant?
‎Da.
‎Te simți mai stresat în prezența altora ‎sau când ești singur?
‎Ambele.
‎Singur? Nu știu.
‎Cum reacționezi la stres?
‎Cum adică?
‎Mă simt stresat și încerc să nu mai fiu.
‎Funcționează?
‎Îmi agravează starea.
‎Ai încercat vreodată ‎să-ți înfrunți anxietatea?
‎- Cum adică? ‎- Să o înfrunți, în loc s-o eviți.
‎Să descoperi sursa. Să o interoghezi.
‎Asta... Eu...
‎- Nici nu știu de unde să încep. ‎- Hai să vedem.
‎Unde simți anxietatea în corp?
‎Arată-mi.
‎Aici.
‎Și aici, în mod straniu.
‎O simți în interior?
‎Poate face parte din tine.
‎Gândește-te la asta ‎și, data viitoare când simți panică...
‎înfrunt-o și întreab-o ce face.
‎Să o înfrunt.
‎Sună îngrozitor.
‎Presimt că ai înfruntat rele mai mari. Nu?
‎Simt că ai înfruntat provocări uriașe ‎și ai supraviețuit.
‎Deci de ce te temi, mai exact?
‎Mă tem că nu sunt destul de puternic.
‎Iar ieși cu Diego?
‎Poate. Și ce dacă?
‎Ești sigură că e o idee bună?
‎- Vrei să mă faci să mă simt prost? ‎- El crede că Monty a fost țap ispășitor.
‎Sau poate doar mă place.
‎Chiar îmi spui ‎cu cine ar trebui să mă culc?
‎Cine nu e potrivit?
‎Vorbim despre asta, într-un final?
‎Jess... Diego l-a distrus psihic pe Clay.
‎Bryce m-a violat, ‎iar tu te-ai culcat cu el.
‎- Jess... ‎- Știu ce fac cu Diego.
‎- Ești sigură? ‎- Mai sigură ca tine.
‎I-ai permis să se ia de Clay.
‎Voi doi trebuia să rezolvați lucrurile, ‎dar nu s-a rezolvat nimic.
‎Mai e ceva.
‎Mama a leșinat la muncă.
‎La naiba!
‎E internată și are nevoie ‎să mă duc acasă să o ajut.
‎Deci nu voi putea veni în excursie.
‎Sigur că da. Du-te.
‎Mă ocup eu de Diego și de Clay.
‎Mai e ceva ce ar trebui să știu?
‎Nu. Nimic nou.
‎Bine.
‎Îți bați joc de mine?
‎„Știu că fiecare dintre voi ‎e o persoană bună.
‎Ne-am păstrat secretele reciproc.
‎Dar toți am făcut lucruri groaznice.
‎Nu mai pot îndura asta.
‎Nu mai pot să-mi păzesc mereu spatele.
‎Nu pot trăi așa. ‎Niciunul dintre noi nu poate.
‎Sunt sigur ‎că mulți dintre voi sunt de acord."
‎E vreo problemă?
‎Nu, niciuna.
‎„Ceva trebuie să se schimbe."
‎Sigur nu e nicio problemă?
‎Da.
‎Eu...
‎sunt...
‎foarte sigur.
‎„Nu ar fi mai bine pentru toți ‎să spunem adevărul?"
‎„Îi rănim pe alții ‎și e timpul să spunem adevărul.
‎Dacă nu mărturisim ce am făcut,
‎o să le spun adevărul tuturor ‎la focul de tabără din excursie."
‎E nebunie curată.
‎Nu am scris asta, crede-mă.
‎Te cred.
‎Dar a fost trimis de pe contul tău.
‎L-a spart cineva.
‎De ce aș scrie asta? ‎Au făcut-o Diego și gașca lui.
‎De ce s-ar lua iar de tine?
‎Fiindcă m-am pus rău cu ei.
‎De ce?
‎Eu zic așa, Clay...
‎Să nu mergem.
‎Putem sta acasă.
‎Excursiile în natură sunt foarte incomode.
‎Nu crezi că fac față.
‎Crezi că voi ceda.
‎Nu am spus asta.
‎De parcă sunt țicnit.
‎Clay.
‎Ce s-a întâmplat pe terenul de fotbal?
‎De ce nu-mi spui? Nu ai încredere în mine?
‎N-a fost nimic!
‎Hai să rămânem acasă, bine?
‎Salutare!
‎Uitați ce am cumpărat!
‎Toate lucrurile necesare...
‎pentru camping.
‎Nu port asta.
‎Știu. Am cumpărat-o pentru mine. ‎Merg cu voi.
‎Pardon, ce?
‎Mamă, nu.
‎Nici nu știi cum se face, doar tata știe.
‎El e la o conferință despre Dickens.
‎Nici n-o mă vedeți. ‎Uitați ce lucruri faine am cumpărat!
‎Vânzătorul te-a citit perfect.
‎Ia uitați! Lanterne solare!
‎Se încarcă la lumina soarelui.
‎Le pun afară de dimineață. Distractiv!
‎Odihniți-vă în seara asta, bine?
‎Se pare că mergem în excursie.
‎Legenda CodruluiBurnham.
‎Niște puști petreceau în vremuri antice, ‎prin anii '80.
‎Unul s-a îmbătat, ‎a picat în râpă și și-a spart capul.
‎Prietenii l-au lăsat de mort, dar nu era,
‎așa că s-a întors să se răzbune, ‎omorându-i pe rând cu toporul.
‎Cică i-au spart contul.
‎Doar nu crezi asta.
‎Trebuie să luăm măsuri.
‎Poate exact asta urmărește ‎persoana care a scris mesajul,
‎să facem ceva ‎care ne scoate nebuni sau vinovați.
‎Cineva vrea o mărturisire.
‎Sigur nu o vor obține de la mine. ‎Să ne asigurăm că nici de la alții.
‎I-a îngropat și le-a însemnat mormintele ‎cu pietre și cruci.
‎Acum spiritul lui cutreieră pădurea ‎cu un topor.
‎Terorizează adolescenții ‎și le pedepsește păcatele.
‎Nu mă înțelege greșit, ‎mă bucur că ești aici,
‎în principal fiindcă nu împart cortul ‎cu vreun idiot,
‎dar... nu ești în ultimul an.
‎Sunt căpitanul echipei, ‎îi pot ține sub control.
‎Are sens. Noroc!
‎Pe mine mă interesează lipsa de control.
‎Am făcut fursecuri cu müsli, deci...
‎Da, la dracu'!
‎Charlie.
‎O poveste tâmpită, nu?
‎Dar uite cum stă treaba.
‎Când ți-e teamă‎ ‎și nu știi ‎sau nu poți exprima ce anume te sperie...
‎nu contează care e povestea.
‎Așa că mintea alege o poveste ‎și ți-o repetă la infinit
‎până e ca și cum ar fi reală.
‎- Mi-ați spart și adresa de e-mail? ‎- Ce?
‎Ați scris de pe contul meu.
‎- Habar n-am despre ce vorbești. ‎- Vrăjeală!
‎Ți-am mai spus... Nu mai fac asta.
‎Bine?
‎Da...
‎Jess avea dreptate.
‎Chiar nu trebuia să vii.
‎Mă ameninți?
‎Poate.
‎Te simți amenințat?
‎Iar anxietatea se alimentează singură.
‎Crește de una singură
‎până scapă de sub control ‎și faci orice ca să o oprești.
‎Nu sunt cu Winston, ce naiba?
‎Ani te-a văzut pe hol la bal.
‎- Nu e treaba nimănui. ‎- Ba e, de fapt.
‎Winston e alibiul lui Monty ‎pentru când a fost ucis Bryce. Era cu el.
‎Winston i-a spus lui Ani.
‎Winston era cu Monty?
‎Monty nu era gay.
‎Sau era?
‎Oamenii te surprind.
‎Știe ce am făcut?
‎Nu, dar pare că știe că ceva e aiurea.
‎Ani crede că Winston a trimis mesajul.
‎Ți-a pus întrebări ‎despre Monty, Bryce sau mine?
‎Nu știu. Poate că da.
‎Tu și Ani știați despre el. ‎De ce îmi spui abia acum?
‎Voiam să fim siguri. ‎Nu am mai spus nimănui.
‎Ce să fac?
‎Adică suntem...
‎Nici nu știu ce suntem ‎unul pentru celălalt.
‎Orice ar fi...
‎Nu e sigur.
‎Dar, oricât ai încerca, nu o poți opri.
‎Îl cred pe Clay.
‎E ușor să spargi contul cuiva ‎și să trimiți un e-mail la ora programată.
‎- Sună a chestii de computer complicate. ‎- Da.
‎Adică... Cine ar ști să facă asta?
‎Tu?
‎Tu...? Crezi c-am făcut-o eu?
‎Cum să gândești așa ceva?
‎De ce ai plecat cu Standall?
‎- Ce? Nu-i așa. ‎- Te-am văzut, Tyler.
‎Balul mi-a stârnit niște amintiri urâte
‎și am vrut să vorbesc ‎cu Clay și cu tine despre asta,
‎dar erați ocupați ‎și nu voiam să vă îngrijorați.
‎Standall știe tărășenia, ‎așa că l-am sunat și m-a dus acasă.
‎Ai fost cu mine toată seara.
‎- Păreai în regulă. ‎- De unde știi?
‎Salut!
‎- Aveți nevoie de ajutor? ‎- Ne descurcăm, mulțumesc.
‎Mai aduc lemne.
‎Prietenii tăi îți par străini.
‎Nu te recunosc, și nici tu, pe ei.
‎- Ai un prezervativ? ‎- Trebui să-i ajut pe băieți.
‎Cu ce?
‎Să-i ajut.
‎Contează?
‎Păi...
‎Da, când refuzi sex ca să o faci.
‎Vă luați de Clay?
‎De ce-ți pasă? Ziceai că e nebun.
‎De asta îmi pasă.
‎Dacă-l forțezi și plesnește iar, ‎o să fii suspendat.
‎Eu mă voi plictisi ‎și-mi voi găsi alt tip sexy, dar prost.
‎Chiar e vorba de Clay?
‎Sau de Justin?
‎Uită de Justin.
‎Întâi bem, apoi mergem.
‎Deci o lași baltă ‎dacă-ți promit că-l las pe Clay?
‎Îl facem arșice!
‎Ciocu' mic! Jessica e aici.
‎Haideți!
‎Pe deasupra, nu sunt prost.
‎Zău?
‎Mă lași să plec.
‎Alex.
‎Alex, așteaptă!
‎Ce se întâmplă?
‎- De ce ți-ai luat lucrurile? ‎- Dorm cu tata diseară.
‎- De ce? ‎- Nu mai pot face asta.
‎- Excursia? ‎- Noi.
‎De ce?
‎- Am greșit cu ceva? ‎- Doar... Nu-s sigur că-mi plac tipii.
‎- Nu cred asta. ‎- Nu știi ce simt.
‎Spune-mi ce am făcut și o voi îndrepta.
‎Nu poți.
‎- Nu merit o explicație? ‎- Plec!
‎Poate că pericolul e real ‎sau poate că nu e...
‎Dar teama este.
‎Întrebare pentru elevii din ultimul an.
‎„Aveți regrete ‎în urma anilor petrecuți la Liberty?"
‎Să alegem o întrebare mai veselă.
‎„În cine aveți cea mai multă încredere ‎și de ce?"
‎Răspund eu.
‎Mereu am încredere în băieții mei.
‎Și am avut încredere în Monty.
‎Întotdeauna.
‎El m-a convins să joc.
‎În primul an, i-am spus: ‎„Dominicanii nu joacă fotbal."
‎Dar n-a vrut să accepte.
‎M-a învățat să fiu mândru.
‎Ce înseamnă să te încrezi în cineva.
‎Acum...
‎îmi lipsește.
‎Da, mi-e teamă ‎că fotbaliștii o să se ia de mine.
‎Nu știu cum voi reacționa dacă o fac.
‎Toți veți primi o foaie cu indicii ‎și un dispozitiv GPS,
‎pe care sper că știți să-l folosiți.
‎V-am luat telefoanele.
‎Dacă cineva are un al doilea telefon,
‎va fi descalificat.
‎Iar părinții lor sunt prea bogați.
‎În tabără sunt ascunse sacoșe ‎care conțin comori, ca asta.
‎TABĂRA ABSOLVENȚILOR
‎Indiciile vă trimit în locuri sigure, ‎dar suntem totuși în sălbăticie.
‎Suntem singuri ‎și trebuie să vă protejați reciproc.
‎Rămâneți cu partenerii. ‎Dacă întâlniți animale sălbatice,
‎păstrați-vă calmul și dați în spate ușor.
‎Apoi schimbați-vă lenjeria la tabără.
‎Mersi, Diego.
‎- Distracție plăcută! ‎- Da, frate!
‎Haideți!
‎Știi să folosești ăla? Eu știu.
‎Cred că cel mai bine e ‎să facem asta împreună.
‎Îți faci griji pentru mine?
‎Chiar crezi că am scris mesajul ăla?
‎- Justin! ‎- Nu cred!
‎Cred că persoana care l-a trimis vrea ‎o mărturisire.
‎- Crezi că eu. ‎- Nu!
‎Serios, Clay.
‎Dar cineva vrea să tulbure apele ‎în excursia asta.
‎Poate că nu ești tocmai pregătit ‎să faci față la asta.
‎Dar tu ești, desigur.
‎Eu știu să folosesc ăsta!
‎Și tu, Justin?
‎Cine are acces la computerul meu ‎și îmi știe parola? Doar tu.
‎Pe bune?
‎Zici că eu sunt dus cu pluta, ‎dar tu ești alt om.
‎După dezintoxicare, te desparți de Jessica ‎și mă torni încontinuu.
‎Poate asta e următoarea ta distracție. ‎Poate tu vrei mărturisirea.
‎Justin!
‎Justin?
‎Justin, hai odată!
‎Și dacă-mi înfrunt anxietatea...
‎și toți sunt acolo, cu ea?
‎Justin?
‎Ăla e Clay?
‎Nu. Diego a promis că nu se iau de el.
‎Acum crezi tot ce-ți spune Diego? ‎Ai auzit cât îi lipsește Monty.
‎Știu, de asta îl țin sub papuc, ‎să-l urmăresc.
‎Poate te ține el pe tine.
‎Nu-i așa. Oricum, nu-s proastă ‎să-l las să se apropie prea tare.
‎Știu ce fac.
‎De asta ai vrut să fim parteneri? ‎Să mă critici?
‎Nu, eu...
‎- Nu. ‎- De ce nu ești cu prietenul tău?
‎Cu puștiul nou.
‎Nu suntem prieteni.
‎- Stați în același cort. ‎- Ba nu.
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Ce-ți pasă ție? ‎- Uite!
‎Bingo!
‎Rahat!
‎La naiba!
‎- La naiba! ‎- La naiba cu asta!
‎Alex!
‎Întoarce-te, la naiba!
‎Ce se întâmplă dacă frica preia controlul?
‎Cred că primul foc de tabără ‎a fost frumos.
‎Chiar l-au luat în serios.
‎Ia stai!
‎Astea nu-s indiciile?
‎Așa se pare.
‎Atunci ce indicii caută ei?
‎Fotbaliștii se iau de alții.
‎Le stă în fire.
‎Justin?
‎Justin!
‎Justin?
‎Ce dracu'? Dă-mi drumul!
‎Ajutor!
‎Al dracu' Beecher!
‎Ticălosule!
‎- Ce mama naibii, Justin? ‎- Rahat!
‎Scuze, credeam că ești fotbalist.
‎Sunt.
‎- Da... ‎- Și tu ești. Ce naiba faci?
‎Ai fost cu Beecher și cu ceilalți?
‎Zach mi-a tras clapa.
‎- Ce a făcut Beecher? ‎- Nimic.
‎Spune-mi.
‎El și alți câțiva m-au ținut pe loc, ‎iar Clay a rămas singur.
‎Știu că a fost Beecher ‎fiindcă i-am mirosit deodorantul nașpa,
‎iar acum trebuie să-l găsesc pe Clay ‎sau pe ei.
‎Iar se iau de Clay?
‎Sau de noi.
‎Haide!
‎Nu, stați!
‎E cineva?
‎Asistentă?
‎E cineva?
‎Răzbunare.
‎E echipa de fotbal.
‎De asta ești în groapă.
‎Nu înțeleg.
‎De ce mă atacă?
‎Pentru mine.
‎Erai atât de important pentru ei?
‎Fără supărare, dar...
‎Da. Mă iubesc.
‎Le țineam spatele, oricând, cu orice.
‎Eram acolo, oricând aveau nevoie.
‎Cum poți fi așa pentru ei, ‎dar să faci ce i-ai făcut lui Tyler?
‎Mă enervez.
‎M-am enervat.
‎Am pierdut controlul.
‎Am făcut lucruri...
‎din furie și frică...
‎care nu-mi stăteau în fire.
‎Ți se întâmplă asta vreodată?
‎Furia preia vreodată controlul?
‎Ce s-a întâmplat în închisoare?
‎S-a întâmplat pe coridor.
‎Un motociclist a auzit că sunt pedofil
‎și a decis să fie erou al închisorii.
‎M-a înjunghiat cu șișul de două ori.
‎A treia oară, l-a lăsat înăuntru.
‎A durut?
‎Da.
‎Nu a durut când l-a băgat...
‎Doar când sângeram, ‎și atunci am știut că voi muri.
‎Am știut-o.
‎Vei putea...?
‎Mă vei putea ierta?
‎Nu eu trebuie să te iert.
‎Dacă o iau razna iar?
‎Ce va fi?
‎- Bună! ‎- Salut!
‎Și tu ai renunțat la vânătoare?
‎Da, e stupidă.
‎Da.
‎Se poate?
‎Te rog.
‎Ia te uită!
‎Ce s-a întâmplat între tine și Winston?
‎Nimic.
‎Credeam că vă plăceți mult, ‎iar el pare foarte trist...
‎Las-o baltă, Ty.
‎Amândoi sunteți de treabă, așa că...
‎Nu e de treabă, de fapt.
‎Winston a fost cu Monty în seara aia.
‎S-a împrietenit cu noi ‎ca să afle cine l-a ucis pe Bryce.
‎La naiba!
‎I-ai spus ceva?
‎Ceva care să ne bage în bucluc?
‎Nu știu.
‎- Nu e de încredere. ‎- Nu știu în cine să mă mai încred.
‎Alea plutesc mai bine pe apă ‎decât pe bolovani.
‎- Vrei să facem o probă? ‎- Tata e pe deal.
‎Da!
‎Simt că nu îmi e menit să fiu fericit.
‎Frate, fericirea...
‎ne face nefericiți.
‎Credeam că găsisem ceva apropiat,
‎dar... m-am înșelat.
‎La naiba!
‎Urmărim rahaturi care credem ‎că o să ne facă fericiți, dar nu o fac.
‎Doar ne întristează.
‎De fiecare dată.
‎De asta trebuie să nu cauți fericirea. ‎Asta te eliberează.
‎Ne eliberează să putem renunța la toate
‎și să spunem: „Ducă-se dracu'!"
‎Da.
‎- Totul! ‎- Da.
‎- Ducă-se dracu'! ‎- Da!
‎Ducă-se dracu'! Haide!
‎Știi ce? Ducă-se dracu'!
‎Bine!
‎- Ducă-se dracu'! ‎- Ducă-se dracu'!
‎Aproape am ajuns. Haide!
‎Rahat!
‎Sfinte Sisoe!
‎Era să mori.
‎Pe ce lume ești?
‎Vorbește cu mine! ‎Ce naiba se întâmplă, omule?
‎Totul e aiurea.
‎Nu zău!
‎Salut!
‎L-ai lăsat singur pe Tony?
‎Părea să prefere așa.
‎Ai vorbit cu Alex?
‎Orice ar fi spus, fac față. ‎Spune-mi adevărul.
‎Cum mi l-ai spus tu?
‎Ce?
‎De ce nu mi-ai spus ‎că erai prieten cu Monty?
‎Cine ți-a spus asta?
‎Te-ai prefăcut că mi-ești prieten.
‎Mă folosești, ca pe Alex.
‎- Asta a spus Alex? ‎- E adevărat?
‎E complicat.
‎L-am cunoscut puțin pe Monty.
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Din cauza a ceea ce ți-a făcut.
‎Tu ai fost primul ‎care m-a acceptat la Liberty.
‎Voiam să fim prieteni.
‎De ce?
‎De ce voiai asta?
‎Îmi trebuia un prieten.
‎Nu termini vânătoarea?
‎Ne-am întors după el, ‎dar nu era în groapă.
‎E cuBeecher?
‎Nu știm unde e Beecher. A dispărut.
‎Beecher!
‎Diego!
‎Dacă își bate cineva joc ‎de echipa de fotbal?
‎Diego?
‎Beecher?
‎Răzbunare.
‎Cine e?
‎Cine se aude?
‎Ce naiba?
‎E sânge!
‎Ar fi fain.
‎La naiba! Nu sunt aici.
‎Dacă îi așteptăm, o să apară. ‎Sau raportăm dispariția lui Clay.
‎Nu știu... ‎N-avem nevoie de atenția suplimentară.
‎Nici să fie Clay dispărut.
‎Ce dracu'?
‎- Unde e Clay? ‎- Nu știm.
‎Ba pe naiba!
‎Ce faceți? Care-i planul?
‎Am înlocuit indiciile.
‎Am vrut să speriem lumea.
‎Doar atât.
‎Altcineva face niște lucruri nasoale.
‎E ceva acolo.
‎Încetează, Diego.
‎Ești un jucător bunicel, ‎dar nu știi să minți.
‎Ajunge odată!
‎Nu o facem noi!
‎Rahat!
‎Ridică-te.
‎- Haide! ‎- Ți-am zis!
‎Ridică-te!
‎Haide!
‎Îi dați niște pantaloni?
‎Mărturisește.
‎Al naibii Diego!
‎Știu că tu ești.
‎N-o să mă sperii, idiotule.
‎Bună, Jess!
‎Ce dracu'?
‎Am violat-o pe Hannah Baker.
‎Am violat șapte sau opt alte fete.
‎- Cine ești? ‎- Alte șapte sau opt fete.
‎Cine e?
‎Alte șapte sau opt fete.
‎La naiba!
‎Pare dureros.
‎Ai mare grijă pe aici.
‎Rahat!
‎De ce te mai temi de mine? Sunt mort.
‎Nu mă tem.
‎Ești sigură?
‎Ar trebui să te simți mai bine.
‎M-ai omorât, ‎deci totul e în regulă acum, nu?
‎Ar trebui să poți dormi noaptea.
‎Dorm ca un prunc.
‎Pe bune?
‎Chiar și când zaci întinsă...
‎simțindu-mi respirația pe gât?
‎Meritai să mori.
‎Salut!
‎- Ești bine? ‎- Da, mi-e frig.
‎- Ai părul ud? ‎- Da.
‎Era să mă înec în lac.
‎- Ce? Iisuse, Alex! ‎- Nu e mare brânză.
‎Zach m-a scos.
‎Dar, tată...
‎Am simțit...
‎că mă trage ceva la fund, ‎că nu mai pot respira.
‎Nu puteam nici să țip.
‎Probabil că asta a simțit Bryce.
‎L-am lăsat să moară.
‎- Nu. ‎- Tată, m-am simțit complet singur.
‎Mă simt singur.
‎Nu mai pot purta povara asta.
‎Știu că e dificil.
‎Aș putea spune ceva ‎ce nu v-ar băga în belea.
‎Pot spune că am fost doar eu ‎și că am mințit pe toată lumea.
‎Stai așa. Ascultă-mă, amice.
‎- Nu e vorba doar de tine. ‎- Știu.
‎Ascultă până la capăt.
‎Nu vreau să te presez și mai tare.
‎Dar fiecare dintre noi vrea ‎ce-i mai bine pentru tine.
‎Prietenii tăi au sărit toți în ajutor ‎fiindcă îți meriți viața
‎și nu vrei să dai cu piciorul la asta.
‎Nu e corect.
‎Pe măsură ce îmbătrânesc, ‎nu mai știu ce e corect
‎sau ce avem dreptul să judecăm.
‎Știu doar asta:
‎prietenii tăi au riscat totul pentru tine.
‎Sunt puști buni și inteligenți ‎și cred că au procedat corect.
‎Dar cum merit asta? Cum să îi răsplătesc?
‎Uită-te la mine.
‎Crede asta: te iubesc.
‎Bine? Mereu va fi așa.
‎Nu va trebui să câștigi asta,
‎ci doar să fii cine vrei tu ‎și să trăiești din plin.
‎Bine?
‎Amice...
‎E în regulă.
‎Vom depăși asta.
‎Jur că vom trece peste asta împreună.
‎Va fi bine.
‎Ce naiba s-a auzit?
‎Rămâi aici.
‎- Du-te. ‎- Revin.
‎Oricine sau orice ar fi, ne-a atacat.
‎Ne-a distrus cortul ‎și ne-a furat lucrurile.
‎- L-a atacat pe Beecher. ‎- Unde e Clay?
‎De ce-ți pasă atâta de el? Nu știm unde e.
‎E puștiul mort.
‎E codrul.
‎E fantoma din CodrulBurnham.
‎Asta e o prostie!
‎Chiar vrei să-mi spui ‎că nu ai văzut sau auzit nimic ciudat?
‎Jess?
‎Eu...
‎Jess, ce s-a întâmplat?
‎Bine! Suntem speriați!
‎Ajunge, te rog!
‎Du-te dracului, nenorocitule!
‎Am putea muri de foame aici.
‎Frate, n-o să mori de foame prea curând.
‎Am foarte puțină grăsime corporală.
‎Ăștia-s mușchi.
‎Am niște fursecuri cu müsli.
‎La naiba!
‎Chestia asta e nasoală rău.
‎Am plecat.
‎- Haide! ‎- Glumești?
‎Oprește-i!
‎Plecăm cu toții.
‎Nu.
‎Trebuie să vorbim.
‎De unde am telefonul?
‎Ce mama naibii?
‎Deci... Winston și Alex?
‎Iar Alex are inima frântă.
‎Acum am pus-o. Adică și mai rău.
‎Winston știe despre Alex?
‎Fir-ar să fie!
‎Putem lăsa ușa deschisă?
‎Diego m-a trimis aici. ‎Ce naiba se întâmplă?
‎Winston are alibi pentru Monty.
‎- Pe bune? ‎- Da.
‎- Puștiul de la Hillcrest? ‎- Era cu Monty când a murit Bryce.
‎Pe deasupra, ‎Clay și Ani știu de luni de zile.
‎Sunt sigur că voiau ‎doar să ne protejeze.
‎Surpriză, nu au reușit!
‎Deci Winston a trimis e-mailul?
‎- O să spună ceva azi? ‎- Nu știm dacă a fost el.
‎- Poate că și alții vor să se afle. ‎- Cine?
‎Tyler.
‎De ce spui asta, Tony?
‎O fi fost Ani.
‎Gândiți-vă. I-ar fi cel mai ușor ‎să-i spargă contul lui Clay și nu e aici.
‎Oricare dintre noi ‎ar fi putut scrie e-mailul.
‎- Inclusiv tu. ‎- Da, Zach, inclusiv eu.
‎O să ne pierdem mințile ‎sau o să avem încredere în ceilalți?
‎Clay a dispărut. Trebuie găsit.
‎Salut, copii!
‎E totul în regulă?
‎Ne întoarcem la tabără?
‎Am câștigat.
‎De unde ai alea?
‎M-ai lăsat să mor.
‎Nici vorbă! Ne-am întors și nu erai acolo.
‎Eram inconștient.
‎Ba nu. Dispăruseși.
‎Nu știu ce crezi că faci, ‎dar acum am aflat lucruri.
‎Tu.
‎Tu ai fost? Lucrezi cu ei acum?
‎- Habar n-am despre ce vorbești. ‎- Clay.
‎Dar tu? Știai că Diego o să-mi facă farse. ‎Mi-ai spus-o.
‎Atenție!
‎Focul de tabără e gata.
‎Întrebarea tradițională ‎pentru focul de tabără final.
‎Întrebarea este: ‎„Cum v-a schimbat weekendul acesta
‎și ce amintire veți păstra pe veci?"
‎Încep eu.
‎E minunat să fac în sfârșit parte ‎din comunitatea de la Liberty...
‎Să văd fețele adevărate ale celor de aici.
‎Nu știam înainte. E grozav.
‎- Minunat, Winston. ‎- Da.
‎Bun venit la afurisitul deLiberty!
‎Da. Bun venit!
‎Cine urmează?
‎Ajută-mă, Clay Jensen.
‎Cum m-a schimbat weekendul?
‎Cum ne-a schimbat pe noi?
‎Nu ne-a schimbat.
‎Știu că eu și prietenii mei...
‎vom fi prieteni pe viață.
‎Întotdeauna va exista o legătură ‎între noi...
‎pe care nu o putem frânge...
‎nici dacă am vrea.
‎Pot continua eu?
‎Da, amice.
‎Vreau doar să spun...
‎sau să mărturisesc...
‎că urăsc campingul.
‎Tare!
‎Bravo!
‎Salut!
‎- Salut! ‎- Salut!
‎Zach a zis că pot sta cu voi. Aveți loc?
‎Da, sigur că avem.
‎Mersi.
‎Da.
‎Deci...
‎Îmi pare rău pentru faza cu Winston.
‎Nu e corect.
‎Nu a fost cine știe ce, serios.
‎Pare...
‎că a fost.
‎Ce știi?
‎Știu că ești o persoană bună...
‎și îmi pare rău că te simți nasol.
‎Asta e tot ce știu.
‎Mersi.
‎Un fursec?
‎Mulțumesc.
‎Justin, ai uitat hârtia igienică.
‎Dacă-l văd, o să-i spun.
‎Ce vrei?
‎Alex se desparte de mine din senin,
‎Tyler află că-l știam pe Monty ‎și rupe prietenia,
‎iar la focul de tabără toți prietenii tăi ‎se abțin să spună ce vor.
‎Deci care dintre ei... l-a ucis pe Bryce?
‎Da. Anxietatea, panica...
‎Nu țin de ceea ce știi că urmează.
‎Ci de ceea ce nu știi.
‎Dacă aveți nevoie de ajutor în situații ‎de criză, accesați 13reasonswhy.info.