Er det ikke på tide, du finder på noget andet at lave?
Fandeme ikke på min gamle skole.
Måske er det meget fedt at komme tilbage til et sted,
hvor du drømte om et eller andet.
Det er svært at skaffe lærere til en skole som den her.
Dengang, du var her, var det en helt anden tid.
Velkommen til, Rita.
Du har måske et bedre forslag til, hvordan mine timer skal foregå.
Jeg ville nok lade konfirmations- jakkesættet blive hjemme.
Kommunen vil lukke en af deres skoler.
Jeg har bare brug for nogle rigtig dygtige lærere.
Hvornår kan du starte?
Er der ikke nogen, du kan være i gruppe med?
- Sæt dig over til de andre. - Nej, siger jeg!
Jeg bliver nødt til at tale med Allans forældre.
Hvad råber du op for, pigebarn? Ud på gangen med dig.
Hold kæft, hvor er du pinlig.
Der fik du alligevel lidt opbakning.
Lea?
Jeg ved ikke, hvorfor du er her, og hvorfor du er tilbage.
Du skal ikke blande dig i Allans behov.
- Hun har brug for en ven. - Hun har brug for en Hjørdis.
Vi giver det her en chance.
- Vi ses. - Hej, mor.
Det er simpelthen løgn.
- Du må vide, hvor den kommer fra. - Ja, fra køleskabet.
- Ja, men hvilken ko? - Det er da lige meget.
Nej. Det er da ikke ligemeget!
Konventionelt landbrug er det rene dyreplageri.
Hjemkundskab?
Der står hjemkundskab på mit skema.
- Ja. - Det må være en fejl.
Jeg skal ikke i nærheden af et køkken og slet ikke i arbejdstiden.
- Det er da dejligt at lave mad? - Nej.
Det er dejligt at sove og være alene.
Det er ikke dejligt at lave mad, slet ikke sammen med børn.
- Hej. - Den er altså ikke økologisk.
Rita, det er Niels og Kalinka. De er også tilflyttere.
Eller overlevere, om du vil.
At bo i København svarer til at ryge en halv pakke smøger når man går udenfor.
- Det lyder dejlig billigt. - Ja, men dyrt for lungerne.
Bjarne, hjemkundskab...
Bitten, som havde husgerning, har sagt op,
så indtil vi finder en ny, tages tjansen på turnus.
Den her uge er din. Du har 4,50 per elev. Du kan lave hvad du vil.
Hvis ikke du kan finde på noget, har vi lavet den her.
Det er opskrifter.
De er opdelt efter sundhedsfaktor.
Sundhed hvad for noget?
Ligesom X-faktor, bare med sundhed i stedet for X.
En rigtig god måde at få børn til at skabe billeder på, hvad der er sundt og usundt.
Prøv at forestille dig en avocado, der synger helt fantastisk.
Og her på sur smiley-siderne har du en Nutella-mad,
der bare hyler derudad.
Pivfalsk!
- Glad. - Sur.
Tak, men det bliver et nej herfra, men tusind tak, fordi I kom.
Skal du ikke af sted?
Jo.
Jeg kan også lægge mig lidt ned til ham.
Nej, han skal nok klare sig.
Han er vant til, jeg er der. Hvad, hvis du løber tør for mælk?
Ved du overhovedet, hvor mælken er? Måske skulle jeg lægge mig syg.
Hjørdis, jeg er hans far. Du skal ikke være bange.
Du har skrevet en liste, kopieret den og hængt den op over det hele.
Der hænger en dér... dér, og sgu også derovre.
- Og hvad er det? - Det er en liste.
Og der hænger en på toilettet og...
Vi klarer den. Møsser.
Sådan, af sted med sig.
- Så er der bevægelse. - Ja.
Hygge, og vi savner dig allerede. Hav det godt, hej.
Sådan.
Bjarne, hvor godt kender du Allans mor?
Lea?
- Ved du... hvordan hun har det? - Hun har det vel godt.
- Hvorfor? Er der noget galt? - Nej, nej. Bare nysgerrig.
Jeg er sikker på, hun er glad. Ellers må vi hjælpe hende til at blive det.
Det er glade forældre, der skal redde den her skule fra lukning.
Hvornår bliver det besluttet?
I morgen kommer en konsulent fra kommunen for at se,
om det kan passe, at en skole med vores udfordringer klarer sig så godt.
De kan ikke forstå, at sammenhold skaber underværker.
- Det gælder også køkkentjansen. - Som jeg håbede, du havde glemt.
Du kan stadig nå at låne sundhedsmappen.
Du kan stadig nå at give timen til en anden.
Alright, så introducerer jeg ungerne til det "Ritaske" køkken.
- Godmorgen, unger. - Godmorgen.
I dag skal vi lave noget anderledes.
Vi skal starte med ikke at lave mad.
I stedet for at bage, går vi til bageren.
Vi skal da lave maden selv.
- Det kan du bare gøre, øh... - Knud.
- Min mor og far siger... - De er her ikke lige nu, Knud
Jo, de er. De er lærere, Niels og Kalinka.
Skal vi så ikke aftale, at du kan lave mad derhjemme,
og i mine timer laver vi noget andet?
Du må ikke gå imod lærerplanen.
Det står specifikt i skolens hensigtserklæring,
at ernæring har ekstra fokus.
Okay, så sætter vi ekstra fokus på det en anden dag, ikke?
Så siger jeg det til min mor.
Står der også i hensigtserklæringen, at man skal sladre?
Okay, hvor mange gider lave mad?
Da jeg var barn, ville man hellere bare æde kanelbrød.
Det var også før, I vidste, hvad der var i dem.
Så, Knud, nu tager vi den lige... Vi kigger på det.
Nu går vi tilbage til det køkken.
"Hensigtserklæring"...
Du bliver, hvad du spiser, Johnny.
Men det er ikke så svært.
Spist mest fra bunden, lidt mindre fra midten og mindst fra toppen.
Jeg vil da helst spise fra toppen.
Ja, men sådan fungerer madpyramiden ikke, Johnny.
Min pyramide gør.
Ja, men prøv så lige at se den anden plakat.
Se den pølse. Den ser rimelig træt ud.
Du vil ikke være en slatten pølse, vel, Johnny?
Er det måske bedre at være et kanelbrød?
Det er der virkelig ikke meget næring i.
Til gengæld bruger jeg ikke så meget energi på at smile.
Rita!
- Rita! - Hvad?
Det er ikke første gang, jeg har set dig spise kage til frokost.
Smører dine forældre aldrig madpakke til dig?
- Nej. - Hvorfor ikke?
- Fordi de ikke gider. - Det skal de da.
Den samtale synes jeg bare du skulle tage med dem.
Det er da deres ansvar, at du får noget ordentligt at spise.
- Jeg vil hellere have kanelbrød. - Det synes jeg ikke er ordentligt.
Hvis man bliver, hvad man spiser,
hvad har du så spist for at blive så bedrevidende?
Hallo, hvad sker der?
- Hvorfor siger du ikke noget, spade? - Nu stopper du det der.
Hvis man kalder nogen en spade, så er man selv en skovl.
Hvem er du?
Jeg hedder Hjørdis. Jeg skal have jer til historie.
Er du okay?
Jeg gider ikke med på den tur.
Hvad for en tur?
Vi skulle have været ude at rapelle.
- Det er total spild af tid. - Det er bare én dag.
Skolen siger, at hvis Allan ikke tør, skal vi allesammen lave noget andet.
Det er så sygt, at du skal bestemme det hele...
Nu stopper du. Selv om man er sur, kan man være sød ved hinanden.
Har du ikke noget bedre at sige?
Nej.
Men det, jeg siger, er faktisk også vigtigt.
Hvis Bjarne har taget den beslutning, så er det sådan, det er.
Så nu sætter I jer og åbner jeres bøger.
Det er totalt unfair.
Ja.
- Hvad laver du? - Jeg googler bare lidt.
- Hvad googler du? - Ikke noget.
Kan man godt det?
Må jeg se?
"Dansk rapelling, sikkerhed, ulykker."
Så er det da klart, du bliver bange, hvis du kigger på den slags.
Jeg kigger på det for ikke at blive bange mere.
Men det virker ikke?
Jeg havde engang et totem-dyr.
- Et totem-dyr? - Ja, en nisse, jeg fik af min far...
teknisk set var det et dyr.
Men han hed Nisse. Nissen Nisse.
Jeg havde altid Nisse med mig,
og hver gang jeg blev ked af det, tog jeg Nisse frem og tænkte...
Altså, jeg går i 9. Klasse.
Du vil have mig til at gå rundt med en bamse i lommen,
og så tror du alting bliver godt?
- Jeg vil bare... - Tak, men nej tak.
Hjemkundskab foregår sådan her.
Her er fire poser spaghetti, her er noget ketchup.
Man tager en gryde, putter vand i, hælde, hælde, hælde,
på blusset, tænde for det, koge, koge, koge,
op med pastaen, koge, koge, man venter, venter, venter,
man tager den op, smager lige på den,
"er den blød", den er færdig. Jeps, sådan.
Nogen spørgsmål?
- Skal vi bare have spaghetti? - Nej, der er også grøntsager.
Jeg kan slet ikke tåle spaghetti.
- Hva', kan du ikke tåle det? - Jeg kan ikke tåle kemi.
Okay. Du kan ikke tåle læren om væsker og metaller?
Jeg må ikke få processeret mad, for det indeholder kemi.
Kemi er ikke en ingrediens, Knud. Kemi er en videnskab.
Der er kemi i alt. Gulerødder er også kemi.
- Ramsløgsuppe. - Hvad for noget?
- Det kan man lave af naturen. - Jeg spiser ikke ukrudt.
Jeg gider ikke spise det dér, hvis du ikke vil spise noget andet.
Ahr...
Okay... Knud.
I morgen, dig, mig, her.
Jeg laver spaghetti, og du laver det dér naturmad.
Så skal vi nok få at se, hvem der er mest kræsen.
Aftale?
Rita, vi er nødt til at gøre noget.
Jeg er ved at gøre noget. Kan vi gøre det andet senere?
Nej, Allan har brug for hjælp.
- Er der gang i første skoledag? - Ja.
Det går ikke, Allan har det skidt, og de andre er efter ham.
- Han er særligt sensitiv. - Okay. Hvad skal vi så gøre ved det?
Det kommer an på, om du spørger mig eller hans forældre.
Er det så ikke her, du gør et eller andet, som gør Allan glad igen,
eller siger kloge ord til Allans forældre,
så de kan forstå, at deres måde er helt forkert?
På den der... Rita-måde.
Jeg kan ikke hjælpe ham, for hans forældre vil ikke have det.
Du plejer da at være ligeglad.
- Hvorfor er du ikke ligeglad? - Hjørdis, hør lige her.
Mig og Allans mor, Lea, vi...
- Hvad? - Vi gik her, da vi var børn.
- Her på skolen? - Ja, og vi var gode venner og...
- Det er lidt kompliceret. - Okay... Hvad er der sket?
Det skal jeg ikke blande mig i? Jeg blander mig, hvis du vil have det.
- Hjørdis. - Ja?
Nej.
Gud, Reinulf!
- Hvor er han? - Hvad?
Hvor er Reinulf? Er du heroppe?
Hvad sker der? Musse?
Åh nej, har du glemt ham et eller andet sted?
- Nej. - Hvor så du ham sidst?
Reinulf... Reini...
Musse... Han sover.
Nå...
Har han været meget besværlig? Han har grædt, ikke?
- Nej... - Han er frygtelig, når han græder.
- Men, Hjørdis... - Jeg må blive hjemme i morgen.
- Han har altså haft det helt fint. - Helt fint?
Han har leget, været i bad og spist lidt,
og tumlet rundt i kravlegården. Det har været uden problemer.
Har I slet ikke savnet mig?
Jo, men så lavede vi bare den her lækre grøntsagslasagne,
i stedet for at være kede af det.
Så siger Rita, at hun ikke vil hjælpe Allan,
selvom hun godt kan se, han har brug for hjælp.
- Hvem skal så hjælpe ham? - Kan du ikke gøre det?
- Rita er klasselæreren. - Men hun gør ikke noget.
Nej... Jeg må få dem til at tale sammen.
Mmm. Rita og Allan.
Nej, Rita og Lea, Allans mor. Bagefter kan Rita så tale med Allan.
- Det lyder lidt forvirrende. - Nej, hvad er forvirrende?
Lea er mor til...
Var det ham? Sagde han mor?
Han sagde mor! Reinulf, mor kommer!
Jamen, "tak for mad, Uffe".
Hvis I farer vild i skoven, tror I så kostpyramiden hjælper jer?
Nej, den kan intet andet end vise, hvor usunde I er.
Det burde I allerede vide ved at se ned ad jer selv.
Det kan godt være at du bliver, hvad du spiser,
men naturen er ligeglad med hvad I er.
Den æder jer, hvis I ikke lærer den at kende.
Vi skal samle svampe, insekter, bær,
skovens DNA.
Vi tager det med hjem under kontrollerede forhold,
og så dissekerer vi det.
Det er det, der skiller mennesket fra naturen.
Vi kan tage kontrol over den, tilegne os viden og bruge den
til at vinde over den.
Pigerne samler nødder, blade og bær, og drengene tager sig af det levende.
Hvorfor det?
Hvorfor hvad?
Hvorfor må vi ikke samle noget af det sjove?
I skulle jo nødigt få krible-krable på fingrene, vel?
Hør!
Flagspætte. Kom.
Hold kæft, en nar.
Fint med mig. Jeg skal ikke pille ved insekter. De er klamme.
Så har han ret. Pigerne er pussenusse og tør ikke røre ved jord.
Og derfor er drengene de sejeste.
- Det var ikke det, han sagde. - Nej, men det, han mente.
Fedt, at I to er enige. Tabernes planet eller hvad?
Hvor er du latterlig.
Nu er din mor her jo heller ikke til at passe på dig, vel?
Susanne!
Fint, Tornerose, så samler vi blade og pynt.
Kom.
Nu måtte der gerne komme noget sol.
- Sådan et natursolarium. - Præcis.
- Det er bare en frø. - Nej, få den væk fra mig!
Har du ikke mad med?
Har du glemt at købe kanelbrød?
Hvad så?
Du kan bare få nogle kryb, hvis du har lyst.
Det skulle ikke undre mig, hvis hun spiser sådan noget.
Hvad hvis jeg gør?
- Gør hvad? - Spiser små dyr til frokost.
- Så er du rimelig klam. - Det er hun sguda i forvejen.
- Så er hun ekstra klam. - Kan I ikke holde op?
Med hvad?
Vi skal da lige høre, hvad Malene tror, jeg er klam nok til at spise.
Jeg tror du er så klam, at du spiser biller, orme, fluer og alt muligt.
Det er sikkert derfor, hun ikke har madpakke med.
Sådan nogen som den her?
Ja.
Hvor er du klam, Rita!
Hvad fanden tænker du på? Hvorfor skal du være så mærkelig?
Du kunne da bare have fået noget af min mad.
Hold kæft og lad mig være.
Ja, så hjælper det helt sikkert at spise en levende frø.
De skal også lade dig være.
Hvad så nu?
- Du kan ikke gå tilbage nu. - Hvorfor ikke?
Fordi det er mega pinligt, at du har knækket dig over
at have spist en levende frø.
Man bliver, hvad man spiser.
Du er så mærkelig.
- Hej. - Hej. Hvad skal vi?
- Jeg har bagt en kage. - Okay.
- Hjørdis... - Synes du, det er underligt?
Det er da ikke underligt, det er da helt normalt.
- Nja, lige nu er det lidt underligt. - Så tag noget kage.
- Nu må du ikke blive sur. - Okay, Hjørdis... Hvad skal vi?
- Hej. - Hej.
Hvad er det her for noget?
Jeg har bagt kage. Eller... Uffe har bagt kage.
- Er det noget, du har arrangeret? - Nej, jeg ved... Hjørdis?
Nu tænker I sikkert, at det er underligt, at Hjørdis sagde,
at vi bare skulle mødes med Hjørdis, og så er der en anden i lokalet.
- Men hvis vi ser forbi det... - Jeg behøver ikke det her.
Hør her, Allan har det svært. Det er virkelig synd for ham.
Hvis vi skal løse de problemer, så er vi nødt til at sikre os,
at vi har et rigtig godt voksensamarbejde.
"Et godt voksensamarbejde"? Er det ikke præcis dét, vi ikke har?
Når der kan komme et sæt helt nye lærere ind i min søns klasse
og lave om på alle de aftaler, vi har med den her skole.
Nu ved jeg ikke præcis, hvad der er sket mellem jer...
men det er jeg meget spændt på at få at vide.
Men det ved jeg ikke.
Det må ikke gå ud over Allan. Hvis I har lyst til at fortælle...
Det kan være, at det dér halvt trold,
halvt misforstået, velmenende pædagog virker på andre, men drop det.
Og I overholder de aftaler, vi har. Tak.
Ja.
Det var ikke særlig pænt sagt...
Hjørdis, du skal blande dig fuldstændig uden om det her!
Så sover han igen.
- Bare sådan? - Bare sådan, vupti.
Jeg har et godt greb om det dér.
- Der er ingen der har brug for mig. - Det passer da ikke.
Alle har det meget bedre, når jeg ikke er der.
De kan sove uden at græde,
og Rita har ikke brug for min hjælp til at hjælpe Allan.
Og så er der jo ingen der hjælper.
Hvis hun ikke vil, får han ingen hjælp.
Hvorfor bliver alle sure på mig?
Hjørdis, en dreng har brug for din hjælp, og ham skal du da hjælpe.
- Men det er jo Ritas... - Skid nu hul i Rita.
Altså ikke sådan rigtigt, men...
Hvis Allan har brug for din hjælp, skal du hjælpe ham.
Sådan er min Hjørdis, fuldstændig ligeglad med de andre.
- Er jeg ligeglad? - Ja, fuldstændig.
Altså med mindre du er enig med dem.
- Jeg skal bare skide hul i det? - Ja!
Skid hul i det, ikke?
Skid hul i det!
Uffe. Jeg vidste det, jeg kunne mærke det. Kommer, Basse!
Jeg skal bare skide hul i det.
Hul i det!
- Nej, Hjørdis altså... - Undskyld.
Skid hul i det.
Hej, Allan. Du kommer med mig.
Kom.
Allan, nu tager du det helt roligt.
Alt er okay. Du kan godt det her. Jeg stoler på dig. Kom så!
- Jeg kan ikke. - Du kan godt.
Nej, jeg kan ikke.
Hør, hvad Hjørdis siger. Jeg stoler og tror på dig.
- Nej. - Jo, I believe in you.
Alle starter et sted, og du starter lige her.
Okay.
Det må være Jan Friis.
Bjarne Ulriksen. Velkommen til Bavnegårdsskolen.
Hvad er din helt uofficielle konsulentvurdering?
Hvordan ser de andre skoler ud?
Det ved du godt jeg ikke kan fortælle. Jeg må være neutral.
Jo, men helt neutral er man vel aldrig.
Der er syv skoler i kommunen, og fire af dem ligger i byer,
der er så affolkede, at det er et spørgsmål,
om man overhovedet kan kalde dem for byer.
Hvad skal du have for ikke at lukke vores?
Jeg er her for at tilse skolens fysiske tilstand
og give en vurdering af, hvordan I bruger jeres ressourcer.
Jo, men det er ikke kun de fysiske rammer, der gør os unikke.
Vi vægter samarbejde, inklusion og høj faglighed.
- Det står også på vores hjemmeside. - Såvel som på alle andres.
Det her er så skolens hjerte... eller mave, om du vil.
I holder fast i en kantineordning på trods af omkostningerne?
Ja, vi har indført frivillig forældrebetaling
for at opretholde den høje kvalitet.
Det koster ikke kommunen en krone. Det kan du godt skrive.
- Det ser nyt ud. - Ja, men det er det ikke.
Vi har indført to årlige arbejdsdage til forældrene,
som så sørger for, at skolen er i god stand.
- Men I har da et vedligeholdelsesbudget. - Ja, det er korrekt.
Men vi vil hellere bruge pengene på inklusionsbørn.
Vi læner os ikke bare tilbage og tager os til takke med de kort,
vi nu engang har fået på hånden.
Det kan du også godt notere.
Du er da imponeret, ikke?
- Indrømmet, det er flot. - Men det bliver flottere endnu.
Vi har indrettet pedellens gamle kontor til et hobbyrum.
Du drømmer ikke om, hvad de unger kan lave. Det er ret rørende.
Knud, jeg føler mig i topform i dag.
Jeg er født i topform.
Let the hunger games begin!
Alle ingredienserne er fra naturen?
Det hele er fourageret på egen hånd.
- Og pastaen? - Direkte fra supermarkedet.
Klar?
- Klar. - Go.
Det er jo velsmagende. Smager pasta sådan?
Mhm.
- Kan du lide suppen? - Ja, den går an.
Nej, den er lækker.
Du må ikke sige noget til mine forældre.
Nå, hvad kommer du til at skrive?
Jeg kan ikke sige mere nu. Desværre.
Jeg tror, jeg har set, hvad jeg skal.
Okay. Tak for nu.
Hey, du glemte dine noter.
Du har jo ikke skrevet noget.
Jeg har vist dig hele skolen.
Ja, men det er lige meget, hvad jeg skriver i min rapport.
Kommunalbestyrelsen beslutter ud fra grunde, jeg ikke kender.
Du må da i det mindste fortælle dem, hvad du har set.
Det gør jeg også.
Efter hver skole jeg har besøgt, kan jeg fortælle om skoleledere,
der stolt kan fremvise de resultater, de har opnået for nærmest ingen midler.
Men hvad nytter det, når en skole skal lukke uanset hvad?
Ikke vores.
Det kan ikke være vores. Vores skole er...
Ja, fantastisk. Lige som alle de andre skoler.
Vi har bare ikke børn nok til alle.
Har du forgiftet vores søn?
Vi har lavet mad, ikke?
Knud har fået...
Vi har lavet... spa...
...spaghetti.
- Hvem har haft dem her med? - Knud.
Det er ram...
Det er ramsløg. Fy for satan.
Det er ikke ramsløg. Det er liljekonval.
Okay, og lad mig gætte. Liljekonval...
- Ja, det er så giftigt. - Ja, virkelig giftigt.
Og mig, der troede, at naturen ikke var farlig.
Nu er det jo ikke naturens skyld, at lille Knud...
Jeg vil skide på hvem der er den skyldige.
Naturen er farligere end spaghetti. Kom ud af mit køkken. Ud!
Farvel.
Hvad så, kører det?
- Fuldstændig. - Okay.
Så når det kører fuldstændig, sidder du og kyler med mønter?
Hvad snakker du om? Alt er godt, konsulenten var meget begejstret.
Fint.
Så mangler vi bare høringen.
- Høringen? - Der kommer en offentlig høring.
Der giver vi den hele armen, vinder, og skolen overlever. Færdig, bom!
Og hvis ikke, kaster vi en mønt.
- Og lander den forkert? - Så kaster vi den igen.
Ingen andre end os bestemmer, hvordan det skal gå i vores liv.
Okay.
Ses i morgen, Bjarne.
Hej, Knud. Hvad laver du her så sent?
- Jeg ville bare sige undskyld. - For hvad?
- At jeg kom til at forgifte dig. - Pyt med det.
- Jeg kunne ikke kende forskel. - Det kan du jo lære.
Min far siger, at jeg ikke må lave mad mere.
Så kom hjem til mig og lave mad.
Hvad så, hvis du bliver syg igen?
Så kommer den her ind i billedet.
Værsgo.
- Må jeg få den? - Du må låne den.
Så kan vi se, om skolebiblioteket glemmer, at den findes.
- Tak. - Så lidt.
Synes du vi er tossede?
Næ. Du har forældre, der går op i, hvordan de lever.
De vil bare gerne have, at du har det godt.
Da jeg var barn, var de fleste bare ligeglade.
Gør du altid sådan noget her?
- Sådan hvad for noget? - Hjælper.
Du er sød.
- Du vil jeg også. - Okay, hvem vil du hjælpe?
Det ved jeg ikke. Skal du have hjælp med noget?
Du må hjælpe mig.
- Hvad er der sket? - Min søster er faldet.
Er det alvorligt?
Hvor er hun henne?
Lea!
Tak, Knud.
Hvad fanden sker der?
Jeg tænkte, at du ville smække døren i igen, hvis jeg ringede på.
Ja, selvfølgelig.
Det går ikke det her, Lea.
At du bruger børn til at narre mig? Nej, det er lidt lavt.
Jeg er ked af det, Lea.
Tror du, du slipper så let.
Hvad vil du have, jeg skal gøre?
Det ved jeg ikke. Virkelig ikke.
Jo, æd den dér bille, hvis du synes, det er så pissevigtigt.
Nej, vel?
Vent!
Du er lige så sindssyg, som du altid har været.
Måske lidt mere.
Vi ses.
Jeg ved godt, du ikke vil have det, men prøv alligevel.
En madpakke. Det er min far, der har smurt den.
Din far har smurt en madpakke til mig?
Ja. Du kan jo lige prøve det. Han vil gerne blive ved.
Tak.
Ikke flere frøer.
Okay.