-Malcolm.
-God morgen, James.
-Værsågod. -Takk.
-God morgen, James. -God morgen.
-Hen, jeg er hjemme.
Alle pengene på veterinær- skole.
Det er alle disse lastebilene og motorbilene nå.
Ingen har behov for veterinærer lenger.
-Takk, mor -Noe dukker nok opp snart.
-Og hva om det ikke gjør det?
-Jeg går, far. -Nei, sønn. Sitt og spis frokosten din.
-Faren din har snakket med noen.
-Jeg vil ikke jobbe på brygga.
-Du burde takke skytsengelen din.
-Menn står i kø i gatene, tigger for arbeid.
-Jeg vet det ikke kan fortsette for alltid.
-Det er fint å drømme.
-Men det er også fint å våkne igjen,
og se verden for det den faktisk er.
-Postmannen glemte ett.
-Du vet at faren din ville bli profesjonell musiker?
-Levebrødet hans var filmteatret. Og så kom snakkisene,
og da var alt opp bakenden.
-Jeg mener ikke å være slem.
-Vi er bare bekymret, kjære.
-Jeg har et intervju.
-Har du? Du har ikke det!
-Darrowby? Yorkshire?
-Hva om det er som de andre? Ingen jobb etterpå?
-De kommer ikke til å få meg til å dra hele veien til Yorkshire uten grunn.
-De nevnte ikke lønn i det brevet, heller.
-Han vil ha det bedre på brygga
og det er alt jeg vil si om det.
-Er nok best at du kommer deg videre, hvis du vil rekke det.
-Toget er klart for avgang.
-Bare ikke bli skuffet
hvis det ikke er en krukke med gull ved regnbuen.
-Hadet, Don, vær snill.
-Jeg kommer sikkert hjem i morgen, uansett.
-Vent litt. Du er skakk.
-Du vet, jeg tok den jobben på brygga
for å få oss gjennom de stramme tidene. Du må drømme.
-Du må realisere drømmene dine.
-Takk, far.
-Ost og sylteagurk.
-Her er billetten din.
-Kom deg på før det går.
-Hadet, mor. -Lykke til, sønn.
-Har du fått støv på øyet?
-Åh, jeg håper han får den.
ALLE SKAPNINGER STORE & SMÅ
-Forbanna bortkasta tid.
-Du lærer itteno der inne som du ikke kan lære her ute.
-Darrowby. -Hva?
Hva sa han? Sa han Darrowby? -Ja. Darrowby.
-Jenny. Sitt ned, ikke dytt. Unnskyld
-Den lille terroren vil alltid sitte bakerst.
-Åh, Meccano. Jeg tror du mistet denne.
-Jeg liker Å Bygge Bruer bedre. -Takk.
-Av eller på? Øh, jeg skal av. Takk.
-Unnskyld. Dette er Darrowby, ikke sant?
-Darrowby? Nei.
-Du vil ta buss'n til Darrowby.
-Bussen TIL Darrowby.
-Du snakker rart.
-Når er neste? Jeg må være i Darrowby før fire.
-Ikke flere busser før i kveld.
S. Farnon, M. R. C. V. S. Veterinær
-Åh, hei. Herr Herriot? Hallo. Ja, beklager at jeg er sen.
-Jeg hadde nesten gitt opp deg. Jeg er Fru Hall, jeg holder
orden på huset for Herr Farnon.
-Åh, forsiktig med min Sankt Nick.
-Hva skjedde med deg? Du er gjennomvåt.
-Jeg rakk ikke bussen... Jeg gikk av bussen.
-Hallo. Hei.
-Hun liker deg, det er en god start.
-Jess er var for de fleste menn.
-Med all rett.
-Du kan vente her inne. Jeg skal lage litt te og hente Herr Farnon.
-Fru Hall, hvor er den forbanna greia?
-Et øyeblikk.
-Blyant.
-Blyant. Blyant. Fort deg, vi har ikke hele dagen.
-Takk.
-En ferdig, gud vet hvor mange igjen.
-Unnskyld, hvem er du?
-Ahh, jeg ser at dere har møttes allerede.
-Dette er Herr Herriot.
-Ja, selvfølgelig.
-Og nøyaktig hvorfor er du her?
-Jeg... Du innviterte meg, Herr Farnon.
-Gjorde jeg? -Mhm
-For assistentjobben.
-Unnskyld oss et øyeblikk.
-Vi ble enige om at det ikke var flere.
-Han har reist hele veien fra Glasgow.
-Jeg gir faen i hvor langt han har reist, han kan dra tilbake.
-Vel, du kan si det til han. -Er han i det hele tatt kvalifisert?
-Ni måneder siden. -Hva er navnet hans?
-James Herriot.
-Gi gutten en sjanse.
-Herr Herriot. Jeg er Farnon. Siegfried.
-Ikke spør. -Jeg er James.
-Takk for denne muligheten.
-Ja, la oss se hvordan vi går sammen først. -Jakke?
-Du har den på deg. -Oppgaveliste?
-Lomme.
-Vil du ikke ha te? Jeg bryr meg om hvordan han liker Darjeelingen sin,
jeg vil se om han klarer jobben.
-Kom igjen, Herriot. Ikke bare stå der.
-Skal vi ikke... Jeg trodde dette var et intervju Jeg har min referanser
fra rektoren ved Glasgow Veterinærhøyskole.
-Nei, jeg er ikke interesert i en haug med flanel. La oss få bakenden i gir.
-Til i kveld, Fru Hall.
-Lykke til. -Ta med det der.
-Katt.
-I boksen. I boksen, mann!
-Medisinlageret.
-Åh, kastrator.
-Det er Burdizzoen.
-Nok til å bringe tårer til øynene dine. Kom igjen.
-Dette er Fru Halls domene.
-Steker en god blodpølse. Lager den selv, også.
-Stedet ser ut som ut som et slakterhus etterpå.
-Dette er dyrehuset.
-Du skal mate dem. Morgen og kveld.
-Hvis du blir ansatt, selvfølgelig.
-Bra.
-Lukk døra.
-Bedriften vår dekker det meste av de nordre Dalene -
Swaledale, Wensleydale - så du trenger din en egen bil.
-Vakker, er hun ikke? -Slående.
-Vi har denne reserven for assistenten.
-God lita kjerre.
-Ja, hun ser... bra ut.
-Så, la oss se hva du er lagd av, skal vi?
-Beste foten fremover.
-Gå videre. Sånn ja.
-Farnon.
-Mesteparten av arbeidet vårt kommer fra småbrukene.
-Vi får noen smådyr. Katter, hunder.
-Se på det!
-Korthornet ku, ser du?
-Vakkert beist.
-Utdøende nå, selvfølgelig.
-Friesierne gir så mye mer melk.
-Så mye som [7.5 liter] om dagen.
-Og du tror at det er en god ting, gjør du?
-Hvis en bonde kan få mer melk
for samme mengde tiltak, antar jeg det. -Antar du? -Jeg mener...
-Men til hvilken pris?
-Dette stedet har sin egen karakter.
-Korthornene er en del av det.
-Med de borte, mister Dalene
litt mer av det som gjør de så spesielle.
-Så, hva fikk deg til å bli en veterinær?
-Det var et lite by-småbruk bak skolen min.
-Det var som i bo på landet, i byen.
-Jeg fikk en ekte forkjærlighet for dyrene der.
-Ahh ja, du skjønner,
dyrene er den enkle delen.
-Det er menneskene som er problemet.
-Går'e, Herr Farnon? -Hvordan går det, Herr Sharpe?
-Dette er Herriot. Ny assistent, muligens.
-Enda en.
-Han gjorde meg bekymra. Trodde banken kom for å ta meg.
-Så hva er problemet?
-Jeg har en kastrat med vondt i hoven.
-Vel, det vil vi ikke ha noe av.
-Er'n utlending? -Jeg er fra Glasgow. Skottland.
-Det er den mørke der. -Ja.
-Vel, hvilken fot er det?
-Vel, jeg trenger å se ham gå.
-Mye erfaring med hester?
-Ja, en del. På veterinærhøyskolen.
-Hva med i den ekte verdenen?
-Dette er min første.
-Holde frakken for deg?
-Fra måten han holder hodet sitt vil jeg tro at det er høyre fremme.
-Bra.
-Ok, la oss ta en kikk på denne hoven.
-Unnskyld, unge mann, jeg sku ha fortalt deg,
det er en veldig vennlig hest.
-Han liker å ta folk i hånda.
-Nei, nei, jeg vil fortsette.
-Forsiktig, gutt. Forsiktig.
-Ro ned, gutt. Ro ned.
-Sånn, ja.
-Fortsett, unge mann.
-Kniv, takk.
-Takk.
-Ser ut som det er verk i foten. Så, så.
-Fikk det ut!
-Vent.
-Nå desinfisere såret.
-Litt iodin.
-En sprut terpentin.
-Men herregud, Herr Farnon!
-Utrolig hva vitenskap kan gjøre i disse dager.
-Hva skal vi si? Ti spenn? -Ja, ja.
-La oss ta en annen rute tilbake.
-Over Brenkstone Pass og ned Sildale. Jeg vil at du skal se det.
-Jeg har aldri brukt iodin på den måten før.
-Er det en ny kur? -Det har ingen praktisk bruk overhodet,
men det imponerer hver gang.
-Får dem til å tro at de får noe ut av pengene.
-Tid for deg å fortjene vingene dine.
-Jeg forventet ikke at det skulle være så vakkert.
-Et av de villeste stedene i England.
-Jævlig om vinteren, skal jeg si deg.
-Det er utrolig.
-Du sier ikke det når snøen er [3 meter] dyp.
-Jeg har opplevd dette stedet stengt i flere uker om gangen.
-Jeg skal huske å ta med spade.
-Det er Hodden Hill der oppe.
-Du må holde farten oppe, eller så kommer du deg ikke opp andre siden.
-Bremsene funker ikke!
-Det skjer titt og ofte.
-De er forutsigbart uforutsigbare. -Hvordan skal jeg bremse ned?!
-Hvorfor vil du det? Vi vil gå fortere, Herriot, ikke saktere.
-Fortere!
-Ha tro på deg selv. Hold foten på gassen.
-Jeg kan ikke!
-Åh.
-Søren.
-Skal jeg gå ut og dytte?
-Dere er tilbake.
-God dag? -Ikke over ennå.
-Han lå på bakken, dekt med gjørme, og jeg sier til han,
"Han liker alltid å hilse i hånda."
-Farnon.
-Åssen går'e, Herr Farnon?
-Aften, Nick.
-To øl, takk, Joe.
-Du fant frem, gutt?
-Det gjorde jeg, takk.
-Her, Farnon.
-Kjerringa vil vite hva vi skal gjøre med denne katten hennes.
-Be henne komme innom klinikken i morgen.
-Jeg har ei purke jeg vil snakke med deg om.
-Jada, Henry, gi meg et minutt til å fukte fløyta.
-Til helsa di.
-Nå, denne purka mi, sju grisunger, alle sunne
men den minste får ikke pupp, stakkars.
-Ahh, vel, ja. Det er et vanlig problem.
-Som skal vente.
-Hvis jeg lar dem tro at jeg er tilgjengelig hvert biddige sekund,
får jeg aldri ro.
-'er, Farnon, jeg har Heifer gående på tre sylindere. Må sjekkes.
-Ja, Herr Handshaw. Jeg kommer i morgen tidlig.
-Da så, da går jeg til George Pandhi.
-Han er alltid glad for å komme ut og se på dyra våre.
-Vel, det er ditt valg.
-Han er en god erstatning. -Ja.
-Vent, Dennis. Her.
-Hva med grisene mine?
-Øh, kanskje du kan stille den nye assistenten min spørsmålene dine.
-Assistenten din? Fikk jeg jobben?
-Hvordan høres fire quid i uka ut, og opphold?
-Høres bra ut. Jeg mener, takk.
-Prøvetid, da. Selvfølgelig.
-Disse herrene vil ta vare på deg.
-Finner du veien hjem selv?
-Bra.
-Nå, la oss ta en til,
så snakker vi om denne grisen min.
-De har bryggen din i kveld, har de ikke, Sharpe?
-Å ja, gror hår på kassa di den. Hvis du tør.
-Ikke sånn som det pisset.
-Jeg burde ikke, egentlig. Jeg vil være klar i hodet i morgen.
-Kanskje best, det er en drikk for mannfolk fra Yorkshire, er det ikke?
-Ja. Ja. Ikke for byfolk.
-En kan da ikke skade?
-Herr Herriot, hva i helvete driver du med?
-Mater kattene.
-Jeg fikk jobben.
-Hvor mange drakk du? -Bare to.
-Herr Sharpe var snill nok til å la meg smake på hjemmebrenten hans.
-Opp og stå.
-Hvis Herr Farnon våkner
og finner deg i denne tilstanden, blir du hivd ut.
-Putt de tilbake, fort.
-Ingen tegn til Rip Van Winkle?
-Tipper han er utslitt av all reisinga i går.
-Morgen, Fru Hall, Herr Farnon.
-Morgen, James. Håper du sov godt. -Det gjorde jeg.
-Takk.
-Ble du lenge på Drovers i går?
-Bare for et par glass. Ble kjent med de lokale, vet du?
-Og ble du? -Ble jeg hva?
-Ble du kjent med dem? -Kjent med hvem?
-De lokale?
-Åh, JA, ja. Ble det. Tror jeg.
-Beklager, hva var spørsmålet?
-Stakkars gutt har nettopp våknet.
-Kaffe?
-Drikker vanligvis ikke...
-Noe galt? -Nei, øh, nei.
-Det ser... Det er så mye av det.
-Det er ikke fjellet vi erobrer, men oss selv.
-Så hva er saken med Henrys gris? Henrys..?
-Herr Dinsdale.
-Du snakket med han i går kveld. -Ahh, ja, ja.
-Han... han har en gris som... vel,
det... er litt forvirrende,
faktisk så HADDE han en gris som...
-Altså, James, disse folkene er våre kjære kunder -
hvis du ikke kan huske... -Kanskje dette intervuet kan vente
til etter Herr Herriot har spist frokosten sin. -Sveklingen.
-Jeg anbefalte å fjerne de andre. For å gi den minste en sjanse.
-Og hvis det ikke gikk, at flaske var eneste mulighet.
-Vel, best vi kommer oss av gårde. Vi har en full liste.
-Må besøke Alderson. Kalvetrøbbel.
-Bare prøv å komme deg gjennom dagen.
-Hva i helvete driver du med? Du kjører forbi avkjøringa.
-Du sa du skulle si ifra når jeg skulle svinge av!
-Jeg gjorde akkurat det. Hørte du ikke etter? -Men...
-Ja, Herr Farnon. Unnskyld.
-Der.
-Bare ser på utsikta. -Se om du kan finne Alderson. Jeg kommer etter.
-Hallo?
-Herr Alderson? Herr Alderson?
-Åh faen.
-Snill gutt.
-Snill kompis.
-Helvete heller.
-Gå vekk.
-Åh.
-Hold denne for meg.
Thanks.
-Kom her, kom her.
-Sånn, ja.
-Takk.
-Bare ikke se ham i øyet.
-Da var det gjort.
-Unnskyld for Clive, han er en irritabel djevel i de beste tider.
-Hvem er Clive?
-Denne. Trenger du hjelp med å komme ned?
-Nei, klarer det selv.
-Jeg er Helen. -Herriot, James Herriot.
-Herr Farnons nye assistent.
-Enda en.
-Kalven er i det øvre området.
-Jenny. Kom deg opp i huset, du har lekser å gjøre.
-Jeg sverger, hun er som en gjeterhund, men med halve vettet.
-Min mor pleide å klage over alt tullet mitt med dyr.
-Gjør det fortsatt.
-Hun er søsteren min.
-Hvor gammel er hun nå?
-12. Jeg sverger jeg har eldret to for hvert av hennes.
-Jeg er sikker på at du hun vil verdsette
alt du har gjort når hun blir eldre.
-Vi kan leve i håpet, kan vi ikke, Siegfried?
-Går det bra med faren din?
-Han stopper aldri. Uansett hvor mye jeg vil.
-Det er bra Hold godt i nakken, takk?
-Flink jente, ro ned nå.
-Han er her for å hjelpe deg.
-Rent brudd, av knokebeinet,
men det er lite forskyvning.
-Og hva anbefaler du at vi gjør med det?
-En gips burde funke... tror jeg. -Tror du?
-Nei, jeg vet. -Du skal ikke bruke en splint?
-Gipsen burde være nok til å holde det på plass.
-Burde? -Skal.
-Bra. Fortsett.
-Så så, vi er her nå.
-Vi skal ta vare på henne.
-Andre beinet.
-Jeg kommer tilbake for å se deg igjen snart... for å se kalven.
-For å fjerne gipsen.
-Om et par måneder. Uker.
-Jeg burde dra. Var hyggelig å møte deg.
-Deg også. Vent. James.
-Siegfrieds bjeffing er verre enn bittet hans.
-Han har vært veldig snill med oss.
-Under alt det, han er en god mann.
-Stå opp mot ham.
-Han vil elske deg for det.
-Chop chop.
-Fru Dinsdale? -Ja. -Her for Jaspar?
-Mhm. -Hvis du vil vente her inne, så skal jeg hente katten din.
-Kan du ta med Leo for meg, mens du først er i gang?
-Ok, Leo.
-Ooog... Jaspar.
-Ahh, Herriot. Takk.
-Hva er operasjonen? -Bare en simpel kastrasjon. Ikke noe stort.
-Og hva er det?
-Jaspar. Katten din.
-Nei, det er det ikke.
-Sikker?
-Trur du'kke at jeg kjenner min egen katt?
-Unnskyld, Fru Hall, kan du?
-James? -Det er feil katt. -Jeg skjønner ikke,
det stod "Jaspar" på buret. Jeg vet det gjorde det, så åssen kan det være?
-Kanskje fordi du kom hjem sørpe full i går?
-Jeg putta de tilbake i feil bur.
-Værsåsnill, ikke si noe.
-Darrowby 2-2-9-7?
-Jeg sender noen i dag.
-Beklager forsinkelsen, Fru Dinsdale.
-Nå, gode nyheter, Jaspars skabb har blitt borte,
og du kan ta han med hjem i dag.
-De dårlige nyhetene; det blir en halvkrone.
-Det er heller ikke min katt.
-Er du sikker? -Er jeg sikker?!
-Det er feil farge, for det første.
-Og hva ville vært riktig farge?
-Han er oransje. Å faen.
-Unnskyld. .James, slapp av, ta et dypt trekk inn.
-Stopp, det er feil katt.
-Hva snakker du om? Dette er katten du ga meg. Dette er Jaspar.
-Jeg spurte etter Leo. -Jeg trodde det var det
-Katten min!
-Du har drept ham!
-Han er ikke død. -Bare fått litt kloroform.
-Fru Dinsdale, kanskje du kan vente på gangen?
-Du har dopet han ned. Babyen min. Du dopa ned katten min!
-Men for faen, kan noen fortelle hva i helvete som skjer?
-Det var min skyld. -Man kan vel trygt anta det.
-Det var bare en simpel administrativ feil.
-Jeg putta de tilbake i feil bur.
-Seriøst, Herriot? Hvordan kan du gjøre en så fundamental feil?
-Fordi han var drita full, skulle jeg tro.
-Vel, det er det Henry sier.
-Hva? Du var full?
-Ser ut som det er du og jeg i hundehuset kveld, Jess.
-Hva er galt? Hvorfor kan jeg ikke ha det?
-Fordi det ikke er ett ord, og man staver det annerledes.
-Ja, ja, bortsett fra det.
-Du vet, han matet bare kattene
fordi han ville gjøre en god jobb. Det var en dum feil.
-Disse folkene stoler på oss til å ta vare på dyrene deres.
-For bøndene, så er det levebrødet deres.
-Jeg har ikke råd til en gjentagelse av det som skjedde i dag.
-Så du foreslår å fortsette å drive dette stedet alene?
-Jeg har klart det bra så langt.
-Du har ikke alltid vært alene her.
-Selv om det er det du har blitt vant med.
-Skal du ta turen din?
-Det sliter deg ut. -Vel, det er mitt problem, er det ikke?
-Hva med de som bryr seg om deg?
-Spiller vi dette forbanna spillet, eller ikke?
-Du stopper aldri. Du er alltid på farten.
-Du kommer til å jobbe deg ned i en tidlig grav.
-Jeg tror jeg har noen år igjen til de avslutter det.
-En feil.
-Han er en flink gutt, som tar sine første steg i arbeidslivet.
-Du må da huske hvordan det var, hvor hardt det var.
-Det er bare enda en jeg må bekymre meg om.
-Du kan ikke påstå at jeg ikke har prøvd. Hva er han? Den femte? Sjette?
-Du ga ingen av dem en real sjanse.
-Faktisk så vil jeg påstå at du saboterte sjansene hans.
-Jeg har ingen anelse om hva du snakker om. -Du ledet hesten til vann,
fullt vitende at Sharpe og Dinsdale ville få ham til å drikke det.
-Det er absurd.
-Jeg vet du er skytsengelen til tapte saker, men...
-Og hva skal det egentlig bety?
-At du bryr deg om folk som... egentlig ikke fortjener det.
-Åh, om det er vi enige.
-Han er en god gutt. -Jeg tviler ikke.
-Men jeg er redd han fortsatt må bort.
-Jeg har trøbbel med kalven, kan noen komme og hjelpe oss?
-Vi skal få noen opp til gården din med en gang.
-Tusen takk.
-Dick Rudd har problemer med kalven. Jeg får vekke Herr Farnon.
-Nei. Jeg drar.
-Jeg kan gjøre det.
-Fru Hall, vær så snill.
-Greit.
-Jeg setter den opp for lykke når Herr Farnon drar ut.
-Takk.
-Hun er her inne.
-Ikke bekymre deg.
-Han er her snart.
-Gi meg beskjed hvis du trenger mer lys.
-Dette er greit, takk, Herr Rudd.
-Har hun et navn?
-Ikke akkurat. -Han kaller dem alle Fru.
-Bruker mer tid på å prate med dem enn han gjør med meg.
-Bedre kvalitet på samtalen.
-De sier ikke stort. -Jepp.
-Går det bra, Frue?
-Det går bra, vi er her for å ta oss av deg.
-Vi må få ut den babyen din.
-Hvor lenge har hun presset?
-Rundt fem timer.
-Rolig. Ta det med ro. Dette går bra.
-Hodet sitter fast i bekkenet, jeg kommer meg ikke rundt det.
-Går det bra?
-Hun har rier.
-Det går ikke. Det går ikke.
-Det får ikke flyttet seg.
-Er dette alt, da? Er de begge... ferdige?
-Nei, nei, vi fortsetter å prøve.
-God morgen, god morgen.
-Fru Hall?
-Dette tar for lang tid.
-Jeg kunne henta Farnon.
-Han kunne ikke kommet raskt nok. -Jeg vil ikke at hun skal lide.
-Hvis det kommer til det, gjør det du må gjøre.
-Åh. Å kjære, er James tilbake?
-Hva mener du? Tilbake fra hvor?
-Det er en ting til vi kan prøve.
-Jeg prøver å sno den rundt kjeven, og dra den ut.
-Jeg kan liksom ikke...
-Nesten. Jeg får det ikke til.
-Vi prøver en gang til.
-Klarte det! Jeg fikk den rundt kjeven.
-Ta tauet.
-Dra forsiktig og jevnt.
-Sånn ja.
-Forsiktig.
-Den kommer!
-Jeg tror jeg har den!
-Jeg tror jeg har den.
-Må ha sett det tusen ganger. Blir aldri kjedelig.
-Herriot. Hva i helvete tror du at du driver med?
-Han gjorde det bra, Herr Farnon.
-Ei sunn jente inne der.
-Jeg ga deg ikke tillatelse til å dra ut alene. -Unnskyld.
-Men det endte bra.
-Du hadde flaks.
-Flaks hadde ingenting å gjøre med det.
-Jeg jobba jævlig hardt for å få ut den kalven. -Ja, du gjorde tilsynelatende det,
gjorde en god jobb. Hvor lenge var du inne der? Fem timer?
-Har noen fortalt deg hvor uutholdelig du er?
-Ikke direkte til meg, nei.
-Takk, Fru Rudd.
Hvor mye søvn fikk du, James? Time? Halvannen?
-Ingen.
-Bare å venne seg til det.
-Takk, Herr Farnon. Du vil ikke angre.
-Siegfried, er du snill.
-Herr Farnon var faren min.
-Ikke brems, ikke... brems.
-Woooooh!
Oversatt og tekstet av Dragen.