...i den første testen for cricket for kvinner.
-God morgen, Fru H.
-Er det ikke vanlig å kle på seg om morgenen?
-Jeg går tilbake til rommet mitt.
-Fru Hall!
-Tris? -Shh!
-Får ikke tingen gjennom...
-Kom inn hit...
-Helvetes mansjettknapp.
--Å, kom inn i lyset.
-Morn, Siegfried. -Morn.
-Ny dress? -Hva?
Å, ja. Jeg blir kjørt hardt påDarrowby Travbane.
Banens veterinær skal pensjoneres.
-Hadde vært litt av en ære hvis han fikk jobben.
-Det går ikke.
-Det er et par til på kontoret mitt.
-Han har hatt lyst på jobben en stund
det har gjort ham litt emosjonell.
-James, jeg håper jeg er
tilbake til aftenrundene,
men du må holde fortet før det.
-Selvsagt.
-Takk! Jeg skal ikke skuffe deg.
-Mange har sagt det før, men få har...
-Vi har blitt ranet!
-Denne var full forrige uke.
-Hva gjør du? -Jeg skulle bare...
-Og hvorfor er du ikke kledd? Klokka er nesten ni.
-Kom hit og forklar.
-Har du gjort det der?
-Har ikke rørt den!
-Jeg tok resten av kontantene for å handle til uka.
-Hvordan er det mulig?
-Vi har jobbet hardere enn før siden James kom.
-Mer kontortid. Hvor har pengene fra det gått?
-Skal jeg ringe politiet?
-Fortsatt i lomma til bøndene, vil jeg tro.
-Når var det du sist jaktet ned regningene?
-Du.
-Jeg,
-Det er markedsdag.
-Tid for å fortjene oppholdet ditt, sånn som resten av oss.
-Lykke til i dag.
-Vent.
-Takk.
-Jeg skal holde et øye på Tristan for deg.
-Gjør det.
-Husk, spar kjeppen, skjem bort barnet.
-Du må rygge.
Rygg!
-Åh, OK. Takk. Veldig takknemmelig.
-Sett den i revers og...
Men for faen!
Hva i ...
-Jeg... Jeg trodde jeg skulle rygge.
-Jeg også, men... Glem det.
-Vel, vent litt.
Å, du er Siegfrieds gutt, er du ikke? Øh... eh...
Harris!
-Herriot. -Ahh, det er det, ja.
-Jeg beklager.
Ha en god dag.
-Du også.
-Farnon.
-Åh...
General Ransom.
Hallo!
Trodde ikke jeg skulle treffe deg i dag. Trodde du skulle være hos Andante.
-Soames tar han med senere.
-Hvordan ser han ut til senere? -Vel, jeg hadde putta en femmer på han.
-Hvilke andre oppdrettere jobber du med, Farnon?
-Vel, så og si alle mine klienter har hester som må sees etter.
-Løpshest?
-Vel, kun Hugh.
-Vi håpte på noen med litt mer spesifikk erfaring.
Det er ganske stor forskjell på kjerrehest
og en fullblods. -Ikke anatomisk sett.
-En hest er en hest...
-Min far ville ikke ha noen annen dyrlege enn Siegfried i stallene sine.
-En god mann. Elsket hestene sine. -Hmm. Og jeg føler det samme.
Finnes ikke en hest hos meg som Siegfried, ikke har tatt seg av.
Inkludert Andante.
En hest har snublet.
-Nå kan du vise hva du er lagd av, Farnon.
-Fru Calvert?
-Ah. Hallo, hallo, hallo.
Hva er dette? Har vi fått den nye gutten i dag?
-Jeg har vært hos klinikken en stund, faktisk.
-Har han nå ikke et pent smil.
Han er en ekte glad-Harry, denne.
-Hun var helt fin i går.
Men nå puster hun ikke riktig.
Virker som hun ikke vil bevege seg mye.
-Er det riktig, jenta mi?
-La oss se hva som skjer.
-106. -Det høres ikke bra ut.
-Høres ut som en motor.
Hva har hun gjort de siste dagene?
-Hun var ute i åkeren, jaktet bikkja.
Det stekte i går.
-Vel, der har du problemet ditt. -Hmm?
-Hun har heteslag.
-Hva kan vi gjøre?
-Vi kan starte med noen bøtter med vann.
Når dere har lyst.
-Kan du ta denne, Hugh?
Hva er galt, gutt?
Hatt et lite uhell?
Gå tilbake, takk. Gi meg rom.
Ingen tegn til forstuelse eller brudd.
-Så hvorfor reiser han seg ikke?
-Der.
Ingen tegn til nystagmus, men det betyr ikke at han ikke slo hodet på vei ned.
Vi må få han opp og gående.
Helst fort.
Karer, jeg trenger deres hjelp.
Kom igjen, gutt.
Opp og hopp.
Kom igjen, gutt. Kom igjen.
Opp. Kom igjen.
-Han klarer det ikke, Siegfried. -Greit.
Jeg tror han bare fortsatt er slått ut av fallet.
La oss bare, ehh...
La oss ta et øyeblikk.
-Burde ikke du gjøre noe?
-Naturen tar den tiden hun trenger.
-Kom igjen, hent traktoren.
-Skal bruke vinsjen. -Det kan jeg ikke la deg gjøre.
-Unnskyld meg? -Ingen bruker en vinsj på denne hesten.
Det er slemt og unødvendig.
-Du ble skremt, ikke sant?
Men du er trygg nå.
Få litt mer luft i lungene dine.
Prøve en gang til?
Kom igjen nå.
Opp og hopp.
Der ja.
Der har vi deg.
-Jeg er ikke vandt med å bli snakket med på den måten.
-Og jeg er ikke vandt med å sette høflighet forran profesjonell standard, sir.
-En shilling og to pence, takk.
-Flink gutt.
Fortsett med det.
-Ahh, Herr Dinsdale,
så uventet!
-Ehm, du har latt det bygge seg opp, ett pund og tre pence.
-Jeg har ikke noe på meg nå.
-Men her er du allikevel, kjøper ting med penger, antar jeg?
-Vel, mor gir meg penger til grønnsaker.
-Ikke en penny mer, ikke en penny mindre.
-Hvis det er tre pence per høne, hva med at jeg putter en shilling i lomma di,
og tar seks av deg? -Nei, nei.
-Jenny, hva tror du at du driver med?
-Kjøper høner! -Unnskyld.
-Ahh, den bedårende Frøken Alderson.
-Ja, Tris, hva er det?
-Ingenting, det kan vente.
-Men de var gode høner. Gamlekar Cocker sa så.
-Vel, hvis gamlekar Cocker sa så. Da må de være det.
-Du tror ikke jeg kan gjøre noe som helst.
-Jeg har vært der.
Ropingen, trassen.
-Var Edward sånn også?
-Det var han, men jeg tenkte mer på...
-Herr Farnon?
-Glem det!
-Jeg vil bare at hun skal vite at det er mer i livet enn bare gårdsbruk,
hvor man aldri har tid til seg selv.
-Skal jeg ta henne for en dag?
-Vil ikke det forstyrre deg?
-Ikke i det hele tatt. Ta deg en pause.
Du fortjener det.
-Frekke faen.
-Halvliter med din beste, Maggie.
-Med en gang.
-Ahh, Herr Dinsdale. Det er en sunn kile du har der.
-Mer stinn enn jeg trodde.
-Ser sånn ut. Ikke forvent at han spanderer en runde, karer,
ikke uten tillatelse fra kona?
-Hvis du driver med forretninger her inne, så kan du hvertfall kjøpe en drink.
-Hallo, du er ny.
-Hva blir det?
-Jeg burde ikke.
-Drinker leder til løse tunger,
og enda løsere lommebøker.
Hvis du vil at folk skal forlate pengene sine, så er ikke dette et dumt sted.
Men du må kjøpe en drink først.
-Har du skrevet alle disse oppskriftene?
-Og min mor.
Og hennes mor før det.
Alle våre familiehemmeligheter.
-Søsteren min gjør det meste av bakingen hos oss.
-Det er fordi det er hennes jobb å ta vare på deg.
-Jeg trenger ikke å bli tatt vare på.
Vi ble født på landet, for å jobbe på landet.
-Er det noe faren din sier?
-Hugh Hultons sted, ja?
Jeg skal få noen opp dit så fort som mulig.
Hadet....
-Hvordan visste du hva som var galt? Gjettet du?
-Å nei, vi er profesjonelle veterinærer. Vi gjetter aldri.
Først sjekket jeg pulsen hennes, så sjekket jeg temperaturen hennes.
Det og hennes kliniske historie,
betydde at det var kun en mulig diagnose.
-Han er en lur rev, er han ikke?
-James har sett til en solbrent kalv.
-Varmeslag.
-Vi fikk nettopp en telefon fra Hulton Herregård. Hest med kolikk.
-Det er Hugh sin hest. Kan jeg bli med, tante Audrey?
-Nei, søsteren din er tilbake snart,
og hun vil lure på hvor du er.
-Kanskje neste gang.
-La oss gjøre ferdig de ansiktene.
Oi, han er en sur en, er han ikke?
-Det er Helen.
-Det er ikke rettferdig.
-Hun pleide å være morsom. Nå er det...
Gjør leksene dine! Slutt å lat deg!
-Fordi hun vil det beste for deg.
Gjør du det ikke bra på skolen...
-Jeg kommer til å gjøre det jeg skulle gjøre, uansett.
Far blir eldre.
Helen drar bort med Hugh.
Noen må ta vare på stedet.
-Vel, det betyr ikke at det må være deg.
-Jeg står på andre enden.
Herr Lunn traff ballen for seks.
Den går kilometer, men umpiren, tosken,
gir ham fire!
-Så unge Farnon sier, hvor vil du ha en sekser?
I bussdepoet?
Du er en god gutt. -Åh, ja, ærlig talt, Herr Lunn.
Derfor smerter det meg å snu samtalen til mer alvorlige saker.
-Lar dere være. -Ja.
-Ikke bekymre deg. Fortell meg hvor mye det er.
-Her, Mags...
Darrowby Classic, 12:30 i morgen.
Andante til å vinne.
-Du er et sort får, er du ikke?
-Tar en for å se en.
Blir du for en til?
-Hvis du vil.
-Betaler han for en drink?
Karer, Tristan Farnon kjøper sin egen halvliter!
-Det er et mirakel.
-Nå nå, jeg betaler alltid for meg.
-Faktisk, Henry,
la meg kjøpe en til deg.
-Det var da fryktelig snilt av deg.
-Hva med en til alle?
-Herr Soames? -Ja.
-James Herriot.
-Han er her inne.
-Hvor lenge har han vært sånn?
-Siden i morges.
Bare gi ham en dose med arecoline Det gjør ham bedre.
-Dette er ikke noen vanlig kolikk. -Hva i helvete er det da?
-Det vet jeg ikke før jeg har gitt ham en sjekk.
-Jeg har drevet stallene her siden du var i kortbukser.
Jeg vet hvordan kolikk ser ut.
Ser her, han skal på banen for å være opplagt til løpet i morgen.
-Jeg trenger såpe og vann. -Hva pokker for? Du har ikke gjort noe, og nå vil du vaske deg?
-Få en maske på han, sånn at jeg kan sjekke han.
Nå, takk.
Så så, gutt. Jeg vet.
Å, stakkars deg.
-Hva er det? Spytt det ut.
-Det er ikke noen vanlig kolikk. -Eh?
Hva er det da?
-Jeg beklager så mye, men det er en vridd tarm, Herr Soames.
-Så han har en vridning.
Hva skal du gjøre med det?
-Vel, tarmen er vridd så mye at blodsirkulasjonen har blitt blokkert i en tid.
Vevet har dødd.
Giftstoffene har allerede bygd seg opp i blodet.
Det er ikke noe mer vi kan gjøre.
Jeg beklager, men det er allerede for sent.
-For sent for hva?
-Hesten vil dø.
-Det eneste vi kan gjøre, er å gjøre det så fort og smertefritt som mulig.
-Avlive han?
Har du noen anelse hvor mye denne hesten er verdt?
-Det har ingenting å si!
Han er i smerter, og jo fortere vi gjør dette jo bedre.
-Jeg vil ha en annens vurdering.
Jeg vil ha Siegfried Farnon opp hit.
Herr Hulton sverger for han.
Kom igjen, gutt.
Du vil ikke ha dette på skuldrene dine.
-Født til å hoppe. Vis han et gjerde, og han hopper over.
Gikk opp til han en morgen,
og han hadde dratt trauet sitt til midten av innhengning sin sånn at han kunne hoppe over det.
Glad som Lars, var han.
-Jeg er redd dere må unnskylde meg, herrer. Andante skulle vært her nå.
-Selvsagt. -General.
-Kan bli en stor dag for Hulton, hvis den hesten hans holder det han lover.
-Ville vært fint med et vinn fra en lokal stall.
-En spesifikk kilde av ære for meg personlig. -Hvorfor det?
-Jeg har kjent Andante siden han var et føll.
-Du er mer av en gårdsveterinær, er du ikke?
-Jeg har bygd en sterk klinikk. -Har du det?
-Jeg har ansatt en utmerket ung veterinær
og broren min skal snart kvalifisere seg. Håper jeg.
Men hester alltid vært min forkjærlighet.
-Virkelig?
-Belgia, 1917. Hærens Veterinære Armékorps.
-Ieper? -I hovedkorpset.
Tapperheten til mennene som kjempet...
...var forbigått kun av hestene som bar de dit.
Tingene de stakkars sjelene gikk igjennom.
Og så skøyt vi mange av de.
Billigere enn å gi dem en båttur hjem, skjønner du.
Hvis jeg kan hjelpe en hest i smerter...
...føler jeg at jeg betaler en gjeld av et slag.
Der har du det.
-Vi prøver ut en annen fyr i morgen.
-Jeg er veldig glad for muligheten.
-Hvis jeg fornærmet deg i sted,
var det bare...
...at for meg kommer dyrene først.
Over alt.
-Som de skal.
-Kom til banen i morgen aften.
Jeg håper jeg har gode nyheter til deg.
Jeg har ringt, men Siegfried har allerede reist.
-Han blir gal av smertene.
Jeg kan ikke la dette fortsette. -Vent nå litt.
-Hadde du ringt meg hit før, så kanskje vi kunne unngått dette.
Men ikke nå.
Du har kanskje ikke gjort jobben din til å ta vare på det dyret,
men det er ingen sjanse til at jeg ikke gjør det.
Hva heter han?
-Andante.
-Hold ham fast.
Rolig, gutt.
Det er nesten over, Andante.
Flink gutt.
-Herr Hulton. -Hvorfor er du her fortsatt?
-Hva mener du? Hva skjer?
Hva har du gjort?
Hva faen har du akkurat gjort?!
-Hør på meg!
Han hadde en vridning. Det var ingenting annet jeg kunne gjøre.
Han hadde ekstreme smerter.
-Kom deg ut.
Nå!
-Ahh, en av mine ansatte.
James...
Du ser ut som du har mistet ei krone, og funnet et øre.
-Jeg måtte avlive en hest.
Det var en av Hugh Hulton sine.
Andante.
-Åh, kjære gud.
Jeg vet hva du trenger.
Maggie.
Vent litt.
Maggie, Hvor har det blitt av alt? Den var full en time siden.
-Ned halsen deres, tipper jeg.
-Åh!
Hvem er andrefavoritt i Darrowby Classic i morgen?
-Finlay Bay.
Ti til en. Men han har ikke sjanse.
Jeg mener, Adante slår alle.
-Put det på Finlay Bay til å vinne.
Jeg mener, ikke misforstå meg.
Jeg tar stor tilfredsstillhet i så etter våre vanlige klienters
kjerrehester og konkurransehester.
Men å tilbringe en hel dag med de praktfulle beistene,
avlet til perfeksjon.
Og generalen var imponert.
Han antok meg som en attpåklatt.
Nå vet han at jeg er heldyrket.
-Jeg er glad for deg.
-Det er deg jeg må takke.
-Jeg tror ikke Ransom hadde tatt meg seriøst
hvis jeg fortsatt var alene i bedriften.
Du befordret meg til å ansette James.
-Jeg dyttet deg i riktig retning.
-Fru Hall, du er langt mindre tilstedeværende enn jeg ville forventet i omstendighetene.
-Åh, det er ingenting.
Hadde Jenny Alderson her i dag.
Trodde jeg kunne hjelpe, men jeg er ikke sikker på om jeg gjorde noe godt.
-Jeg trodde jeg aldri kom til å se det, Fru Hall veiver det lille hvite flagget.
-Jeg veiver ingenting. -Beseiret av et 12-årig barn.
-Vel, det kan ikke være lett,
å ha storesøster oppføre seg som om hun er moren din.
-Det er ikke noe lettere for den andre parten, la meg si deg.
-Nei, du blir her. Jeg tar dette.
Det finnes ei ringeklokke, vet du.
Hugh.
-Har Herriot fortalt deg?
Det er en ugjerning!
Han hadde ingen rett til å gjøre det mot hesten min.
-Jeg forstår at du er oppskaket...
-Herregud, kan du klandre meg?
-Det høres ut som han var i forferdelige smerter, Hugh.
Jeg, jeg, jeg ville gjort det samme.
-Ville du? -Med den samme diagnosen, ja.
Vi ville aldri forlate et dyr i nød.
-Men det er akkurat det. Hvordan vet jeg at hans diagnose var riktig?
-James er en veldig kompetent veterinær.
-Han er såvidt ute av skolen!
Han skulle fått en annens mening! Han skulle ha ringt deg.
Du skulle vært der for han, Siegfried!
-Jeg ønsker at jeg var det.
-Jeg har blitt anbefalt å kontakte en advokat.
-Det er virkelig ikke nødvendig.
-Han var en veldig verdifull hest.
-Vi kan ordne dette mellom oss, Hugh.
-Hvordan?
-Jeg skal gjøre en obduksjon i morgen.
-Og hvis Herriot gjorde en feil? -Jeg håndterer det.
Det kan du være sikker på.
Hugh, jeg...
-James, kom inn.
Vel?
-Jeg kunne ikke la det dyret lide.
-Og du er sikker på din diagnose?
-Hundre prosent.
-Hvordan har du det?
-Jeg? Jeg...
...går bra.
Prøver å gå bra.
Sjokkert, i begynnelsen.
Det føltes horribelt å gjøre sånt mot et så vakkert vesen.
-Den første er alltid hardest.
Jeg antar at du gjorde en fullstendig intern undersøkelse?
-Ja, jeg kjente en trommemasse. Omtrent halvveis opp kolon.
-Og det kunne vært en annen form for blokkasje?
-Nei, det tror jeg ikke. --Du tror ikke?
-Det er ikke... det var en vridning.
-Et øyeblikk siden sa du at du var sikker.
-Er det.
Jeg er sikker.
-Fordi i morgen er det ikke noen plass å gjemme seg.
-Og hvis du tar feil, er jeg redd det blir konsekvenser.
-Frokosten er klar.
-Unnskyld, Fru Hall. Jeg er ikke spesielt sulten.
-James kommer ikke.
-Jeg vil tro han ikke har appetit.
-Når er obduksjonen?
-Klokken ti.
-Start med lista di, la James begynne med sin.
Bekymring gjør ingen hjelp.
-Morn, Siegfried.
-Bok. Nå, takk.
-Du samlet inn alt dette?
-Og jeg er ikke ferdig. Langt ifra.
Jeg vil fortsette i dag. Avslutte jobben skikkelig.
-Se at du gjør det. Penger
Nå takk.
-Jeg tenkte det ville være bedre å gi deg alt samlet.
Bedre det enn stykkvis.
-Penger.
-Jeg glemte lommeboka på rommet.
-Var det inngangsdøra?
Tristan?
Tristan!
-Her, før du drar.
I tilfelle du får appetitten din tilbake senere.
-Takk.
-Når folk har roet seg ned litt, vil de skjønne
det du gjorde var rett.
-Hva jeg trodde var rett.
-Ikke tenk på det som er gjort, når det er ting som må gjøres.
Fru Calvert ringte, vil ha noen opp dit igjen.
Det er på tide å komme seg i salen igjen.
Unnskyld, feil valg av ord.
-Morn.
-Se fremover! Se fremover! -Tristan...
-Hva driver du med? -Prøver å redde skinnet mitt.
-Du brukte opp pengene, gjorde du ikke?
-Ikke bekymre deg, jeg har en plan.
Jeg trenger bare... tid
-Kjør. Bare kjør.
-Hvis vi glemmer de moralske implikasjonene et øyeblikk,
du vet at det er en sjanse hesten din ikke vinner.
-Fortes fortuna iogurtum.
-Fortuna* favoriserer jogurt? (*gresk lykkegud)
-Nei. de tapre. Fortuna favoriserer de tapre.
-Det er iuvat. Fortes fortuna juvat.
-Uansett, du gamblet med din hest, jeg med min.
Enten en eller begge eller ingen av oss når hoppet.
-Jeg gamblet ikke. -Nei, selvsagt ikke. Ordtak.
-Å, ikke igjen!
-Er ikke det den kjære Frøken Alderson?
-God morgen til deg også, James!
-Vent litt. La meg rygge!
Unnskyld, hodet var et annet sted.
-Det er jeg sikker på at det var. -Du hørte?
-Hugh fortalte meg i går kveld.
Andante var alt for han. Det hørtes forferdelig ut.
-Han kalte deg et rass... -Jenny!
-Ahh, fra munnen til småbarn.
-Jeg måtte gjøre det.
-Du trenger ikke forklare deg til meg. Det var Hugh sin hest.
-Nei, jeg vet. Det er bare, du er hans...
hans...
forlevede.
-Med mindre du vet noe jeg ikke vet.
Jeg får fortsette. Lykke til i dag.
-Og hva var alt det om?
-Hmm?
-Jeg så deg. Jeg så det blikket.
-Det er ingenting. -Nå er jeg interessert.
-Jeg spurte henne ut.
-Å, James. Du gjorde ikke det? -Fru Pumphrey's fest.
-Brukte hele kvelden på å bygge opp nervene. -Tyske nerver?
-Kunne like greit vært abyssianske nerver, for alt det hjalp.
-Hadde gjort støtet mitt, og der valser Hugh inn.
-Og så drepte du hesten hans.
Det er uortodoks, men jeg må si, jeg beundrer motet ditt.
-Å, fantastisk!
-Er du sikker på at hun ikke er i veien?
-Ikke i det hele tatt, -Du er gudesendt.
Vi har høy som må samles inn, og så er det alt det med Hughs hest.
Greit, kom her.
-Hvordan har han det?
-Dårlig. Ikke at han vil innrømme det.
-Du vil feie han opp og putte han sammen igjen.
-Er ikke det jobben vår i livet? -For deg mer enn andre.
Hvis du trenger å prate...
-Er ikke stort mer å si.
Jeg får komme meg videre.
Jeg kommer tilbake før middag.
-Unnskyld.
-Så, du har en interesse i veterinærarbeid, har du?
Alle disse trenger å vaskes.
Og etter det kan du mate og trene de.
-Kan jeg leke med kaninene?
Kan jeg gå tur med hundene i parken?
-Hvis du vil. Men først vil jeg at du ser på denne.
-Ikke start med bøker.
-Greit,
som du vil.
Herr Farnon vil ikke ha noen tilfeldig Tom, Dick eller Harry se etter dyrene hans,
de må kunne yrket sitt først.
-Men jeg kan dyr! Jeg har vokst opp med dyr.
-Hva burde en god veterinær gjøre med en kanin som kanskje har eføyforgiftning?
-Eneste kaninene jeg vet om, havner i en pai.
-Morn, Herr Soames. -Morn.
-Hugh.
-Jeg beklager at det måtte komme til dette.
-Det samme. Hvor er han?
-Jeg burde være her.
Jeg skylder ham å være her.
-Å, kjære. Å, kjære.
Her er trøbbel.
Herriot, hestedreperen.
-Hva? -Ord har kommet seg rundt,
ikke mange av dem gode.
-Trodde du hadde blitt kastet ut nå.
-Så, hva ser ut til være problemet i dag?
-Kalv har blitt idiot.
Men jeg vil at Herr Siegfried skal se på det.
-Broren min er opptatt et annet sted.
Så det blir Jim eller ingen.
-Og hvor lenge har han vært sånn?
-La først merke til det i morges.
-Skulle tro han var full, måten han snubler rundt og dulter inn i ting.
Ikke riktig, er det?
-Nei, Fru Calvert, det er det ikke.
OK.
-Vel, hva tror du?
-Vet ikke.
-Prosessen til veterinærundersøkelser tar tid.
-Ja, bare så lenge du ikke ender opp med å drepe han.
-Noen idéer, Jim? Du mister publikumet.
-Vi har muskelskjelvinger,
skum i munnen, forvirrelse.
-Det er meg hver morgen, Fru Calvert.
Trenger ikke se så bekymret ut.
Svarte, dette stedet har sett bedre tider, har det ikke?
-Hvor kommer dette treverket fra?
-Litt gammelt utepanel. Kast ikke, ønsker ikke.
-Se på malingen. Den flasser.
-Han har bitt og slikket det opp. Jeg kan se bitemerker.
-Han er en ku!
Det er hva de gjør.
-Det er blymaling.
-Han har blyforgiftning. Få dette treverket ut herfra!
-Dere hørte. Hopp til.
-Noen skjeer med epsomsalt i maten hennes, og alt blir bra igjen.
-Å...
-Jeg kommer tilbake og sjekker henne om et par dager.
-Vel, noen vil det.
-Alt vel, hestedreper.
-Du vet, de kommer til å glemme. Etterhvert.
-Hvis diagnosen min var korrekt.
Hvis den ikke var det...
...kommer jeg til å pakke sakene mine.
-Sannhetens øyeblikk, James. Ønsk meg lykke.
Maggie!
Damocles' Sverd henger i en tynn tråd. Vennligst fortell meg hvem som vant.
-Finlay Bay vant.
-Takk gud. Maggie, jeg kan kysse deg.
-Ikke uten min tillatelse. -Unnskyld.
-Kom igjen da.
-Hva? Virkelig?
-Er dette han da? Hestedreperen?
Tipper jeg skylder deg en halvliter.
Reddet meg fra å betale ut til halve fylket ved å drepe den hesten.
-Jeg tror vi har en liten veterinær blant oss.
-Det er så godt å se henne så glad.
-Kom igjen, Jess.
Flink jente!
-Vet du, hun hermet etter fardin i går.
Hun sa til meg, tøff i trynet,
"Vi ble født på landet, for å jobbe på landet."
-Det var ikke farmin hun hermet etter.
Det var mormi.
Jeg er alltid redd for å skuffe henne.
-Du gjør en storartet jobb.
Din mor ville vært stolt.
-Ikke, du får meg til å gråte.
-Jenny blir eldre.
Kanskje akkurat nå trenger hun en storesøster
mer enn hun trenger en mor.
-Takk.
-Kom igjen da.
La oss se om du slår hunden, Jenny!
-Hvordan ble det?
-James.
Obduksjonen var ganske konklusiv.
Betydelig vridning av tarmen.
Det var nekrose, så han hadde hatt det lenge.
Absolutt ingenting du kunne gjøre,
enn å avlive.
-Og Hugh? Hugh er enig?
-Jeg tror ikke noen av oss er velkomne i stallene hans på en stund.
James, din diagnose og handling,
var begge fagbok.
-Så hvorfor føler jeg meg ikke bedre?
-Fordi du måtte avlive et vakkert, ungt dyr.
-Tvilte ikke på deg i et sekund, Jim.
-Der er du! Hvor er de?
Du har tapt pengene, har du ikke?
-Se selv.
-Jeg skal sjekke opp mot boka. Hvis det er så mye som et øre som mangler...
-Jeg blir pisket og frityrstekt.
-Herr Farnon. Det er til deg.
-General. -Siegfried,
jeg hadde håpet å treffe deg på travbanen.
-Jeg trodde ikke det var mye poeng.
Jeg antar at du har snakket med Hugh Hulton?
-Ja. Forferdlige greier. Horribelt.
-Det var det eneste å gjøre. Det stakkars dyret var for skadet.
-Vel, jeg tenkte du var veldig imponerende i går,
og jeg vil tilby deg jobben.
-General, jeg kan ikke takke deg nok.
-Du vil ikke angre, jeg lover.
-Jeg sa jeg vil, men jeg frykter at mange av eierne ville blitt nervøse,
når de finner ut at du er assosiert med den Herriot fyren.
-Men han gjorde absolutt det riktige.
-Obduksjonen kunne ikke vært mer konklusiv. -Selv så...
Drepe stoltheten til Darrowby.
Hmm? Aldri et godt bilde.
-Hvis du vil ha jobben, så må han gå. Har vi en forståelse?
-Faktisk, nei.
I går var du enig i at dyrets velferd kommer først.
I dag, ser det ikke sånn ut.
Herriot er den beste assistenten jeg har hatt.
Jeg vil ikke svike ham for noe.
-Da, med anger,
er jeg redd vi ikke kommer til å trenge dine tjenester.
-Takk.
-God aften.
-Jeg fikk ikke jobben.
-Jeg hørte det.
-Jeg kan ikke lyve, det ville vært stort.
Fortsatt.
-Du er en god mann, Siegfried Farnon,
uansett hvor mye du prøver å skjule det.
-Ja, vel, hold det til det til deg selv.
-Vi vil ikke at folk skal tro at jeg har blitt myk.
-Vi har hatt noen telefoner.
-Ser ut til at folk vil at du skal komme, enn James.
-Kan ikke tro at det blir lett for ham.
-De snur.
-La oss se til at de gjør det.
Tristan, få de jævla føttene dine av bordet!
Tror du at dette er et bordell?!
-Hvis bare.
-Hent boka. Jeg vil gå gjennom den med en kam.
Jeg vil ha hvert øre beretted for.
Vel, hopp til.
Nå, Herriot, hva med deg?
-Hva med meg?
-Vel, du har en liste lang som armen min å forberede deg til i morgen.
Fru Hall har fått en hel last med telefoner, og du skal ta deg av alle.
-Er dette en form for straff?
-Det stikk motsatte.
-Kom igjen, vi har en klinikk å styre.
-Jeg henter deg en fersk en.