S dovolením.
3. ÚROVEŇ SPECIÁLNÍ PŘÍSTUP
Pro koho pracujete?
Viděla jsem vás,
jak vedete to čištění, tak to vím.
Všichni ti mrtví ptáci po městě?
Myslím si, že je i ty ryby otrávila voda z rybníka.
A taky lidi, jako třeba mýho dědu.
Nepřestanu, dokud nezjistím pravdu.
Já se vás nebojím!
3. ÚROVEŇ SPECIÁLNÍ PŘÍSTUP
Ještě to neskončilo Kdo bude další?
Hádej, co se dnes stalo u benzinky.
Kupovala jsem si tam pití a najednou byl za mnou.
Ten muž, co mě sleduje.
Počkej. Někdo tě sleduje?
Ne tak úplně, je to ten muž, co jsem ho viděla u rybníka.
Potkala jsem ho u benzinky.
Řekl ti něco?
Jen: „S dovolením.“ A pak si koupil pití.
Ale ne. To zní strašně.
Bylo vidět, že se mě snaží zastrašit.
Cože, protože si koupil pití?
- Tati? - Iz, nech ji to doříct.
Hilde, jen se to snažíme pochopit.
Je to ten muž. Chtěl mi říct, že mě má v hledáčku.
No, a vyhrožoval ti nějak?
- Teď řekla, že ji ignoroval. - Typický zastrašování svědků.
Ten, pro koho pracuje, je zodpovědný za krytí problému s rybníkem.
Dobře. Můžeme s tím na chvíli přestat,
než bude na stole večeře?
Vážně, Hilde. Jsi jako pavlačová drbna,
- ale u mě doma. - No tak.
- Teda… - Pozor.
Právě jsi udělala lidem radost, protože jsi vyčistila rybník.
Nemůžeš si to chvilku vychutnávat, než se vrhneš na další konspirační teorii?
Ne.
Protože se to s ním každý den zhoršuje a nikdo s tím nic nedělá.
Můj foťák!
- To je dobrý. - Rozbila jsem ho.
- Promiň, to jsem nechtěla. - To je dobrý.
- Koukneme na něj. - Víme, že jsi nechtěla.
Je to dobrý. Jen musíme vyměnit čočku. Dej mi pár dnů. Něco vymyslím.
Pár dnů? To je moc dlouho.
Na.
No teda.
Teda. Díky, tati.
Díky, dědo.
Co tomu říkáš?
Kde má monitor?
- Ne, to… - Ne.
Žádný monitor nemá, zlato. Je speciální.
Je to foťák na film.
Až dofotíš, musíš film vyvolat.
Dřív se fotilo pořád dál, a když jsi konečně dofotila film,
odnesla jsi ho do drogerie a nechala ho vyvolat.
Za pár týdnů se to pak šlo vyzvednout.
Bylo tak vzrušující dostat ty fotky.
Člověk je dostal za takovou dobu,
že si ani nepamatoval, proč ty věci vlastně fotil.
Nedělej si starosti. Neučím tě film vyvolávat.
Dobře? Bude to zábava.
O čem to mluvíte?
Ne, pardon, to mi nikdy neřekl.
Ne, samozřejmě. Dobře. Stavím se tam. Určitě.
Jo, dobře. Udělám to. Děkuju.
Díky.
Kdo to byl?
To byl správce přístavu.
Táta si prý stále ještě pronajímá kotviště.
Zajedu tam a vyřeším to.
Víš, dnes u večeře se mi zdál lepší.
Co myslíš?
Jo.
Jo, byl v pohodě.
Co je?
Koukni, je…
…strašný to tak říct, ale nejsem si jistá, že nám ty Sylovy jasný chvilky pomáhají.
Myslím s Hilde.
Protože jí to dává falešný naděje?
Jo. Myslí si, že když vyřeší tu záhadu s otravou,
tak se pro něj najde nějaký lék, který mu pomůže.
Jo, ale chceš jí snad říct, že to nebude fungovat?
Ne, nechci. A ty?
Ne, nechci.
Hele, chci…
…aby věřila, že bude žít napořád, víš?
Že my všichni budeme.
Zlato.
ŠKOLA ERIE HARBOR
Hej. Pojď sem na chvíli.
Musím sehnat dárek pro svoji přítelkyni, ale je moc vybíravá.
Ty rozumíš šatům. Co jí mám koupit?
No, vždycky můžeš začít doplňkama.
Teď jsou v módě velký gumičky do vlasů.
Nosí je hodně holek. Co kdybys jí koupil na jaro nějaký pastelový?
Jo. To je fuk.
O co šlo?
O nic. Co se děje?
Četli jste tu tiskovou zprávu města?
Testy prý potvrdily sinice v rybníku.
To je skvělý. Takže Walter bude v pořádku, že?
Díky bohu. Zbožňuju ho.
To máme jen tak bez otázek přijmout, co je v té tiskové zprávě?
Jo, Walterovi možná bude líp, ale co můj děda?
Musíme zjistit, kdo odstranil ten rybník.
A pak zjistíme, proč to vlastně udělal.
Kdo zaplatil to čištění?
OBLAST UZAVŘENA
Všechny ty stroje musely být drahé.
Prý anonymní dárci.
Boháči v maskách, jako Batman.
- Nechtějí být známí. - Přesně.
Co uděláme dál?
Vždycky můžeme sledovat ty peníze.
Město možná tají, odkud ty peníze byly,
ale můžeme jít ke zdroji.
Anonymní dárce musí být ten, kdo zaplatil konstruktéry.
Musíme najít zdroj informací.
BETONÁRNA
Děkuju moc.
- Něco jsem našla. - Konečně.
Většinu lidí zaplatilo přímo město, až na tohohle dodavatele.
Prý je zaplatila firma Strata Tech Industries.
- To není možný. Tam pracuje můj táta. - Fakt?
Právě tam nastoupil.
- Můžeš nás vzít k němu do kanceláře? - Jasně.
Bez tebe to tu není ono.
Čau, holka.
- Nepotřebuješ odvoz? - Emmo.
Jsem po škole.
To je blbý.
Ale mohla bys, však víš, zdrhnout.
A pak být po škole ještě dýl?
Kéž bych mohla, ale jsem teď ve velkým průšvihu.
Jasně.
Jsi v pohodě? Je mi tě s Jessicou líto.
Chybí mi. Byla tu s ní největší zábava.
No, stojím hned před tebou.
- Uvidíme se později. - Jo.
Dobrý den, paní ředitelko.
- Můžu s vámi mluvit? - Určitě.
Taky jsem byla na tom videu s vajíčkama.
Nebyla jsem přímo na kameře,
ale byla jsem tam.
Když vidím, jaký následky to má pro Izzy s Jessicou,
cítím se kvůli tomu hrozně.
Obdivuju, že ses takhle přiznala a převzala zodpovědnost.
Děláš správnou věc.
Ale zajímalo by mě, proč mi to říkáš až teď.
Nechci tě potrestat za to, že ses přiznala,
ale taky nechci, aby vzniknul špatný precedens.
No, to by nebylo dobrý.
A navíc jsi dnes ráno zase přišla pozdě.
Už po páté.
Jo, nejsem zrovna ranní ptáče.
Budeš týden po škole. Stejně jako Izzy.
- Proč jsi to udělala? - Ze solidarity.
Chcete o rok prodloužit smlouvu?
Tady to je.
No tak, Matty. Jdeme.
Ryby berou.
Zvedáme kotvy.
Asi už to tu nebudeme potřebovat.
Tátovy loďařský dny jsou pryč.
No, máte zaplaceno do konce měsíce.
Jestli to tu chcete vyklidit, rozhlásím, že prodáváte.
Jo, já bych ani nevěděl, jak to dát do pucu.
No, jak chcete.
Kluci, jdeme.
Kluci, počkejte. Moment. Chci si vás vyfotit. Dobře.
K sobě. Kluci, usmějte se.
Díky.
Vítejte v Strata Tech Industries. Jak vám můžu pomoci?
Jsme ze Zpravodaje magické hodiny.
Z čeho?
Máme otázky o anonymním daru, který Strata poskytla na vyčištění rybníka v Pinewoodu.
Jdete přímo za někým konkrétním?
Můžeme za Michaelem Davisem? Je jako můj táta.
Teda, doopravdy. Opravdu je můj táta.
Hilde Lisková?
- Promiňte, pane Williamsi. Vyřídím to. - Vy nečtete Zpravodaj magické hodiny,
jinak byste věděla, že mluvíte s redakční radou.
A vy jste kdo?
- Grant Williams. Já to tu vedu. - Tohle všechno?
Ano. Mám pár minut. Nechcete na prohlídku?
Určitě.
Chtěl jsem vás kontaktovat ohledně nabídky na článek do vašich novin.
Chceme být jednou z nejzelenějších firem severozápadu
a mohli byste dát městu vědět o některých našich iniciativách.
- Oslavný články nepíšeme. - Určitě chcete nás?
Je to rodinná firma.
Zdědil jsem ji po svém otci a dědovi.
Už několik generací stavíme letadla.
- Máte rádi cukroví? - Je to nějaký chyták?
Koukněte se do kuchyňky. Mám tam skrýš.
Cukroví!
Dej si to do tašky.
Důvod, proč tu jsme…
Zjistili jsme, že Strata sponzorovala vyčištění rybníka v Pinewoodu.
- Správně. - Ale rybník nevyčistili.
- Zasypali ho. - Tak to město chtělo.
Snažíme se Erie Harbor podporovat.
3. ÚROVEŇ SPECIÁLNÍ PŘÍSTUP
Mají je všichni?
Přístupové karty? Všichni naši zaměstnanci nějakou mají.
Vídám jednoho muže
a viděla jsem ho i při čištění rybníka a taky včera.
Chová se opravdu divně,
tak se snažím zjistit, pro koho dělá.
A měl takovou kartu?
Ne přesně takovou, ale podobnou.
Nepracuje tady?
Podíváme se na fotky našich zaměstnanců. Možná ho poznáš.
Neberte to špatně,
ale proč mi vlastně odpovídáte?
Dospělí to většinou nedělají.
Všichni mluví o té reportáži o Richiem Fifeovi,
že to byl sólokapr, ale mě víc zaujal ten krátký článek
o etickém zacházení se zvířaty ve zverimexech.
Myslela jsem, že to lidi nečetli. Mělo to čtyři kliknutí.
Možná jsem všechny ty kliknutí byl já,
ale dal jsem díky tomu 20 000 $ zvířecímu útulku v Erie Harboru.
Opravdu?
Možná jste část vynechali.
Vážně?
Je tam oddělení čokolády?
ŠERIF HOLMES COUNTY
Hele, Franku. Můžeš na chvilku?
Nebude se ti líbit, co řeknu,
ale musím ti zvětšit oblast hlídkování.
Jo, dobře.
- Zvládnu to. - Ten postoj se mi nelíbí.
Jaký postoj?
Vždyť jsem jen řekl: „Provedu.“
Jako: „Udělám to.“
Dobře, promiň. Já jen…
Nevím. Jde po mně Rutherford.
Pořád si píše poznámky,
zapisuje si, když jdu na záchod.
Jako bych překračovala nějaký schválený číslo.
No, piješ hodně kafe.
Tak jak ti můžu pomoct?
I jen ta otázka mi pomůže.
Udělej ty hlídky navíc.
A postarej se o Hilde a její tlupu.
Taky bych mohl Rutherfordovi strčit do výfuku banán,
jestli to pomůže.
Nezahrávej si se mnou. Nebo budu souhlasit.
Nepřežeň to.
PERSONÁLNÍ ODDĚLENÍ
Je to on?
Ne. To je poslední?
Vypadá to tak.
Jste si jistý?
Ale jestli ho zase uvidíš,
byl bych rád, kdybys mi dala vědět.
- Řeklas to svým rodičům? - Vědí o tom.
Dobře.
Děkujeme za pomoc, pane Williamsi.
Snad vyřešíš všechny záhady života, Hilde Lisková.
Počínajíce touto.
Za vyčištěním rybníka něco vězí,
ale všechno vede do slepé uličky. Ze Straty se nic nevyklubalo
a výkonný ředitel řekl, že to zasypání bylo rozhodnutí města.
Máš důvod si myslet, že lžou?
Ne. Dokonce jsem kontaktovala útulek pro zvířata.
Dostali velký dar hned po tom mém článku, přesně jak Grant řekl.
No, tak už to chodí, Hilde.
Někdy sleduješ špatnou stopu a nikam tě nedovede.
Já vím.
Myslela jsem si, že se něco vyklube z té přístupové karty,
ale ukázalo se, že ji mají všichni. A…
Proč je to tu celý červený?
Tohle je temná komora. Pojď sem, podívej se.
Tohle je moje starý vybavení z doby, kdy jsem byl na střední.
Kvůli tomuhle jsem si vlastně novinařinu zamiloval.
Focení zbožňuju.
- Proč se tomu neříká červená komora? - Světlo film zničí, než se vyvolá,
takže tu musí být tma, a tohle červený světlo to neovlivní.
Dobře, koukneme se, co tu máš.
Chvíli sis na ten dědův foťák musela zvykat, co?
Zlepšuješ se.
Dobře, jo. Tohle je dobrý.
Tohle už jsem viděla.
Bylo to v tom sídle na dveřích do sklepa. Koukni.
A tady na chodníku.
Jo? Máš pravdu.
Jessica tu byla moje jediná kamarádka. Teď odjede a zase budu úplně sama.
Nesnáším svůj život.
To neříkej.
Jako bys byl tisíce kilometrů daleko. Jak to bude fungovat?
Neboj. Něco vymyslíme.
Určitě už ti nějaká holka posílá soukromý zprávy
a než se naděješ, bude stát každej den
- u tvojí skříňky. - Tak to se nestane.
To nedopustím.
Jsi jedinej člověk… teda holka…
Víš, co chci říct. Jsi jediná lidská bytost, co chci.
Ach bože, Ethane.
Kdo je Ethan?
Zrovna jsme končili.
Co se děje?
- Je tu děda. Už musím. - Ale…
Zrovna jsme končili.
Jsi do toho kluka zamilovaná. Poznám ti to na hlase.
Asi jo.
Asi. Ani nevím, co to znamená.
Cos dělal?
Potom, co babi umřela a tys zůstal sám?
Vím, že to není totéž, ale…
Myslíš tu vzdálenost, prostor mezi váma.
- Jo. - Jo.
Chtěl jsem víc času.
Nedostal jsem ho, ale…
…přál jsem si ho.
Na co?
Na všechny ty malý věci,
jako na prostírání stolu nebo společnou cestu do supermarketu
nebo na dotyk její ruky, když spala.
Není to moc romantický, ale…
…tyhle věci mi chybí.
Šel bych světa kraj…
…abych je dostal zpátky.
Proto jsem sem teď přišel, protože jsem tě slyšel telefonovat.
Chtěl jsem sedět vedle tebe.
- Jsem ráda, že jsi tu. - Já taky.
Co tak spěchá?
Víš, že nerad chodím do školy upocený.
Donny, koukni.
Myslela jsem si, že ten symbol něco znamená, ale je všude.
- Je na půlce chodníků ve městě. - To už jsem viděl.
Co to znamená?
Možná logo firmy Wott, znak rodiny, nebo tak něco.
Podívám se na to detailněji.
Někde tu mám víc fotek z toho sklepa.
Počkej. Vrať to.
Tady.
To je on.
Fakt mě sleduje.
Takže ty dveře, tenhle muž a Wott Management, všechno je propojený.
Spoon tomu neuvěří.
Musíme zjistit, co schovávají v tom sklepě.
Tati, jsi v pohodě?
Co se děje? Pomůžu ti.
Jsi v pořádku?
Dobrý. Mám tě.
- Co je? Něco ti spadlo? - Ne.
Tak. Co je to?
Kdo to je?
Co? Kdo to je?
Poznáváš je?
Řekneš mi, kdo to je?
To je dobrý. Nikam nespěcháme.
Zaměstnává tě, Syle?
Ne, nemůže si mě dovolit.
To ráda slyším.
Na čem pracujete?
To jsem u něj našel.
Kdo to je?
Nevím, nikoho nepoznávám.
- Tenhle vypadá jako Junior. - Jo?
Máš pravdu. To…
- To je určitě Junior. - Rybaření.
Rybařili jsme. To ještě vím.
Junior by určitě věděl, kdo jsou ti ostatní.
Jestli tu ti chlapíci ještě žijou, měli bychom je dát dohromady.
Že? Můžeme je sem pozvat na oběd.
- Chtěl bys, tati? - Jasně, Matty.
Jo, nebo rybářský výlet se starými kamarády?
Až dá Matt tu loď zase do kupy.
No, to je skvělej nápad.
- Že jo? - Jo.
Vraťte tu postel zpátky.
To udělal Matty.
Vážně?
Super. Jo, hodils to na mě, tati. Díky.
Jsi v pořádku?
- Čau. - Čau, Franku.
Ahoj, jak je?
Poslyš, mám bláznivý nápad.
Nepomohl bys mi opravit tátovu loď? Tu, jak jsme si na ní hráli jako děti.
Jo, určitě. Nekonečné léto zase vypluje.
Dobře. Promluvím si s přístavištěm a zase ti zavolám.
Dobře. Tak zatím.
Čau, Franku.
Nazdar, jak se máš, Martine?
Jak se máš?
Musím sledovat zkoušku vystoupení talentů.
Co tu děláš?
Co tu… Zkouška vystoupení talentů?
Dobře, promiň. Neměla jsem ti lhát.
Můžeme si promluvit později?
Jo, takže…
Na co má talent on?
Franku, je to pracovní pohovor.
Cože?
Po tom všem, co se stalo se sdružením rodičů,
jsem přemýšlela o přesunu na jinou školu.
- Chci začít znovu. - Promiň.
Přemýšlíš, že odejdeš z Erie Harboru? Proč jsi mi to neřekla?
Víš co?
Neřeš to.
Moje máma je ve vězení
a během pohovoru mě vyslýchá polda,
takže tu práci stejně nedostanu.
A je po problému.
JSTE PO ŠKOLE ŽÁDNÉ TELEFONY. VŮBEC.
Dnes jsi populární.
Ne, určitě ne. Já…
To je můj přítel, ten ze San Francisca.
Už jsi ho navštívila?
Ne, ale chtěla bych.
Říkám si, že bych se tu na to měla vykašlat a jet za ním.
Ale neumím řídit, takže…
Jsi tam? Bere mi to záznamník.
Vždycky tě tak honí?
Co?
Ne.
Ale hodně spolu mluvíme. Minimálně jednou denně.
Ale nekontroluje mě nebo tak, jen…
- …je to můj nejlepší kamarád. - To je super.
Teď mám pocit, že si myslíš, že je to nějakej děsně intenzivní přítel
a to fakt není.
Je to ten nejmilejší kluk a já prostě…
Iz, ne.
Vážně si o něm nic nemyslím. Vypadá jako skvělej kluk.
Děsí mě, že nevím, kdy ho zase uvidím.
Budoucnost je temná, což je myslím tím nejlepším, čím může být.
Co to je? Text písně nebo tak něco?
Virginia Woolf.
Hodně jsem ji četla, když se rodiče rozváděli.
Asi to znamená, že v temnotě neznáma je všechno možný.
- To se mi líbí. - Mně taky.
Ty chlapy si pamatuju.
Nebo aspoň většinu.
Jak jste se znali?
No, tak různě.
Někteří jsou odtud, ze stejný školy.
Jiní dělali v továrně.
Zkrátka malý město.
Nenapsal byste mi jejich jména?
Jo. Jasně, klidně.
- Jo, skvělý. - Jo.
Jaký byl?
- Kdo? - Můj táta.
Vidíte tyhle chlapíky? Byli to vtipálci.
Hluční, dělali skopičiny.
Ale váš táta takový nebyl. Byl zdrženlivější.
Proto mu to procházelo.
Co mu procházelo?
Ty rošťárny.
Váš táta vymýšlel ty nejlepší vylomeniny, co jsem kdy viděl.
Můj táta? To je snad vtip?
Jo. Ne, plánoval je týdny.
Přesvědčil Alana Filanu, že jsou na táboře medvědi.
Alan vyběhl nahý ze stanu a skočil přímo do jezera.
Ale no tak.
Nikdy jsem neviděl dospělý se tak smát.
Teda.
Alan je asi pořád ve městě. Už jsem ho nějakou dobu neviděl.
Zeptejte se ho na to.
I po 40 letech je určitě na vašeho tátu naštvaný.
No vážně, já nemám žádný skvělý zájmy nebo zápal pro něco.
Tomu nevěřím.
Cože? Nemám.
Dobře, tak co tě zajímá?
Ne. O tom přesně mluvím.
Kdo je Izzy? Jakou ženou se chceš stát?
- Ženou? Cože? - Jo.
Ne, já ne…
Čau, Iz.
Ach bože, Ethane. Jak ses sem dostal?
No, vlastně mě tu vysadila máma a pak mě tvoje máma pustila dovnitř.
- Pročs neřekl, že přijedeš? - Snažil jsem se.
Zavolal jsem ti asi pětkrát. Poslal jsem ti milion zpráv.
Chtěl jsem tě překvapit. Chtělas mě vidět a já chtěl vidět tebe, tak jsem tady.
- Ahoj. - Čau.
Ach bože. Promiň. Ethane, tohle je Emma.
Emmo, můj kluk Ethan, jak jsem ti o něm říkala.
Rád tě poznávám.
Tak, na jak dlouho tu budeš?
To je vlastně to překvapení. Máma má zas svoji starou práci ve Stratě.
Rodiče to pořád ještě vymýšlejí s opatrovnictvím a tak,
ale vracím se sem do školy, nadobro.
- Vážně? - Jo.
Tak to se uvidíme často.
Už bych měla jít, ale vy dva se bavte.
Uvidíme se, Ethane.
Jo. Určitě.
Můžu vám pomoct?
Dobrý den. Jo, nerad obtěžuju.
Jmenuju se Matt Lisko. Hledám Alana Filanu.
Bydlí tu ještě?
Ne, je mi líto. Umřel před pár měsíci.
To je mi líto. Poslyšte, jestli jdu nevhod,
- chápu to. - Ne. Teda…
- Ráda si o něm promluvím… - Jo?
- Jo. - Určitě?
Vážně? Skvělý.
Vlastně hledám chlapíky
z téhle fotky, pro mýho tátu, Sylvestera Lisko.
Ano. Sylova kola, že?
Přesně tak. Ano.
Ano, jeho paměť se bohužel zhoršuje, tak…
Chci najít jeho starý přátele.
Chci je pozvat k nám. Snad si tak něco vybaví.
Neznáte z nich někoho?
No, poznávám tyhle dva na kraji.
- Hrávali spolu poker. - To snad ne.
Řekl vám táta někdy o tom kousku s medvědem?
Jo, o tom jsem slyšel.
Pojďte, dám vám na ně čísla.
- To je skvělý, díky. - Jo.
Hele. Dveře nejsou zamčený.
Nelíbí se mi to.
DODÁVKA JÍDLA POUZE ZAMĚSTNANCI
Ani trochu.
Musíme se nějak dostat do těch velkých, děsivých dveří.
Nikdy ty obří dveře neotevřeme.
Musíme jinudy.
Hledejte tenhle symbol.
Když ho někde najdeme, možná nás zavede do sklepa.
Hele.
Ten tajný pokoj je přímo pod náma. Tímhle se dostaneme za ty zamknutý dveře.
Ani náhodou.
Ale no tak. Nerozbije se to.
Kuchyňský výtahy unesou tuny jídla.
Určitě už tím jel celý krocan mnohem těžší než my.
Bylo by dobrý vytyčit si určitý hranice
a nedělat všechno pořád spolu.
Dobře.
Pošlu výtah prázdný nahoru,
když tam bude něco k vidění!
Prosím, nevracej se prázdný.
- Skvělý. - Tady už je hotovo?
- Ano. Hotovo. - Běž!
Dobře. Poslední kontrola a pak zamkněte.
Asi je to ten, co sleduje Hilde.
- Musíme ji varovat. - Jdeme.
Honem.
Uvidíme se dole.
Je tu ten muž.
Koukejte.
Jak sem dostali celý letadlo?
Kdo by dával havarovaný letadlo do sklepa?
Ne. Ten chlap s kartou je nahoře.
- Musíme odtud pryč. - Tak musíme pracovat rychle.
Dobrý den, mohl bych mluvit s Theem, prosím?
Opravdu?
To mě mrzí.
Asi jsem našel černou skříňku.
- Jsi barvoslepej? - Ne.
Počkej, asi.
- Jak se to pozná? - Není černá.
Černý skříňky nejsou černý. Jsou oranžový, aby je vyšetřovatelé po havárii našli.
Správně se tomu říká zvukový záznamník.
Pohněte s tím.
- Někdo jde. - Musíme rychle pryč.
Do výtahu. Jdeme.
Lez.
Hodně štěstí.
Hilde, musíme se schovat.
Dobrý den. Mohl bych mluvit s Kennym Rensem?
Dobře.
Jo, samozřejmě.
To je mi líto.
Batohy.
Kolik mu prosím…
Padesát sedm?
Teda. Jo.
Musíme pryč.
Hilde, rychle. Nastup.
Hej.
Co se děje?
Všichni jsou mrtví.
Kamarádi tvýho táty?
Jo.
Jo, všichni.
INSPIROVÁNO MLADOU NOVINÁŘKOU HILDE LYSIAK
Překlad titulků: Veronika Ageiwa