Hallo, kommandør Kelly. Jeg er datteren din.
Hallo, Grant. Jeg er datteren din.
Hallo, jeg er datteren din.
Kabintrykket utjevnet.
Ok.
KELLY, GRANT VÅKNE
Fortuna våkningssekvens påbegynt.
Våkningssekvens teknisk feil.
Nei.
Hjerterytmen synker.
Oksygennivået i blodet faller.
Lungerespons suboptimal.
Ok.
Hjertestarter.
Hvor er hjertestarteren?
Ok. Finn en løsning.
Hydrokortison på topp.
Ok.
UV-STERILISATOR
Kapillærrespons avtar.
Jeg klarte det.
Kom nå.
Livstegn stabiliseres.
Hei.
Hvem er du?
Mr. Kelly, jeg er…
Jeg er astronaut.
EN NETFLIX-SERIE
Ok, jeg meldte meg på for å hjelpe,
men jeg bør få vite hva jeg meldte meg på,
for jeg kommer til å skrive en rapport om dette.
Vil dere fremstå som sympatiske...
Vil du bli på en ring av Jupitere med en temperatur på 106 ?
John Robinson. Én svakhet. Problem med myndighet.
Eneste måte å nå Alpha Centauri på er med en romvesenmotor og en robot.
Nå har vi ingen av delene,
for faren med å anskaffe en er uoverstigelig.
La meg gjette. Du fant en måte å sette den sammen på.
-Det hørtes for skittent ut. -Ny plan.
I stedet for å fange en levende robot,
bruker vi en ødelagt og tar en omstart.
Sikter du til robotene som ble sprengt på Resolute?
Hvordan kan vi finne hver eneste del til én robot?
Alle delene vi trenger er på ett sted på denne planeten
utenfor en hule under en presenning
der Adler og jeg forlot den.
Det er den Will kalte SAR, den andre romvesenroboten.
Kun sønnen din vil gi navn til en som ville drepe ham.
Ok, i beste fall,
noe som ikke er aktuelt for dere, men la oss si at det var det.
Selv om det funker, trenger vi fortsatt en motor.
Jeg tror det faktum at vi har vår egen robot
vil gjøre det mye lettere.
Stormen gir oss dekning, men vi må være raske.
Hva om vi setter den sammen,
og den bestemmer seg for ikke å hjelpe oss?
Da gir vi den ikke noe valg.
-Hei, musefletter, last dem forsiktig. -Oui, madame.
Fortell vennene dine at om noe av mitt blir ødelagt,
blir det varetektsarrest.
Er det truende når man er strandet på en ukjent planet?
Ordenes makt.
Flere enn deg frykter fare, Will Robinson.
Det er fint å se deg tilbake på jobb.
Jeg ser at du kom ned veggen med én søster i manko.
-Judy kommer snart. -Ja, med hvor mange passasjerer?
Jeg bare lurer siden hun er så matteopphengt
og hvor mye luft vi får i vår Jupiter.
En ekstra, voksen astronaut i tillegg kan komplisere ting.
La oss klargjøre skipet før vi bekymrer oss for besetningen.
Er det noe jeg kan gjøre for å hjelpe?
-Du kan si ifra om du ser Robot. -Er han borte?
Han rusler av sted iblant.
Men ikke så lenge.
-Hvor lenge har han vært borte? -Siden i går.
Tror du noe har skjedd med ham?
Han er en to meter høy robot.
Lite kan skade ham.
Kanskje ikke her hvor vi har slått oss ned.
Men det er en hel planet vi ikke har utforsket.
Hvis han ruslet langt,
hvem vet hva som er der?
Er det sikkert at denne robothistorien ikke noe lureri
for å få meg alene, langt unna leiren?
Mener du at jeg må lure deg for å være sammen med meg?
Nei, det er bare det at vi har lett lenge.
-Han er den viktigste på planeten. -Viktigere enn meg?
Om du ikke kan åpne en sprekk i rommet, mener jeg at han er viktigere enn deg.
Ok, alvorlig spørsmål.
Jeg vet vi kommer oss vekk snart, men vil du ikke savne dette stedet?
Ingen regler?
Det blir annerledes på Alpha Centauri når alt blir normalt igjen.
Det blir ikke normalt bare fordi vi er tilbake.
Det er ikke normalt med 97 barn uten foreldre.
Ja.
Beklager. Jeg…
Da vi skilte lag,
trodde jeg det kun varte noen måneder
fordi mamma alltid har et svar på alt,
men det har gått et år.
Så jeg vet ikke om de er…
Jeg vet at jeg ikke kan gjøre noe for å få de spørsmålene til å forsvinne,
men kanskje jeg få deg på andre tanker.
Hva?
-Håret ditt er... -Hva?
Hva?
Will!
Hvordan avgjør de hvem som får dra?
Var det et lotteri eller...
Man må ta en rekke tester for å bli godkjent.
Så nå bor det tusenvis av mennesker på Alpha Centauri.
Og du er kaptein.
Beklager. Du er bare...
-Ung. -Veldig.
Siden du skal møte dem,
bør du vite at mannskapet for det meste er barn.
Barn?
Ja, 97 av dem.
Hvorfor barn på et redningsoppdrag?
Du lette vel ikke etter oss?
Kolonistgruppen vår havnet i vansker.
Det er komplisert, men...
vær forvisset om at vi er mer enn i stand til å takle dette.
Visste du alt vi har opplevd...
Hør her, Robinson,
Jeg vet nå at jeg har mistet mannskap,
skip og nesten 20 år av livet mitt.
Kanskje vi burde dempe andre nyheter en stund.
Ja, jeg er enig.
Jeg...
La oss fokusere på å få deg på beina igjen.
Det er én ting jeg er nysgjerrig på.
Hvordan vet du så mye om du ikke ville finne meg?
Du er ganske berømt nede på jorda.
Da jeg gikk på skolen, lagde jeg faktisk en rapport om deg.
Stemmer det?
Har alltid lurt på hvordan det var å møte deg.
Jeg gleder meg til å se skipet ditt.
NASA må ha gjort noen viktige fremskritt
for å få deg til å dra så langt, så fort.
-Vi har fått litt hjelp. -Fra hvem?
Russere? Kinesere?
En robot.
Ok.
Jeg teller til tre. Klar?
Ja.
En...to...tre!
Å! Akkurat som på Resolute.
Men vi er ikke på Resolute, så hvorfor skjer det her?
Du vet, moren din og jeg
opplevde en gang det samme fenomenet.
Fulgte du meg?
Hadde jeg visst at det var så langt, ville jeg avstått,
men det er bra likevel, for jeg vet hva denne hårgreia betyr.
Et sted på den andre siden av den veggen er det...
Romvesenteknologi.
Det vet vi.
Det er ikke mulig.
Vi hadde sett et tegn, ellers ville roboten ha sagt noe.
Hva er det?
En slags tunnel.
Kult. Ja.
Jeg støtter den som foreslo at vi dysser det ned
og later som vi aldri var her.
-Ingen foreslo det, Penny. -Det burde de.
Tror noen at det er tilfeldig at vi fant dette den dagen Robot forsvant?
Er kun én måte å få vite det på.
Noen må gå inn.
Tror du det er lurt å få en robot tilbake fra de døde?
Husk Dyrekirkegården.
Lenger kommer vi ikke på Chariot.
Vi må dra resten til fots.
Ok, Don, det er oss. Kom igjen.
Kan jeg foreslå min opprinnelige plan
om at jeg blir her, og Maureen kan dra ut med deg? Dere to…
Bare hun vet hva vi leter etter.
Vi blir ganske blinde der ute.
Hun overvåker begge kameraene våre herfra.
Ok, men får vi en zombierobot å hanskes med,
så noter at det var admiral Don West...
Du er ingen admiral.
Brigader Don West...
Nei.
Klar?
Ja! Er så spent.
Jeg finner skygge. Jeg lager til en piknik. Det blir flott.
Tok du med granateplejuicen, eller var det mitt ansvar?
Jeg husker aldri, for jeg lagde mango sist.
Vi ses snart.
Ok, jeg hører dere begge. Gå rett frem.
Ja, bakken er litt ustabil her. Don, pass på føttene.
Jeg ser ikke føttene mine engang.
{an8}20 grader til høyre.
Høyre 20.
Don, du må ikke henge etter.
Dette er uklart. Er John til venstre eller høyre for meg?
Venstre.
Don, se etter lyset mitt.
Ok.
Don?
Bildet hans forsvinner.
Don!
Kan du høre ham?
Lyden forsvant også.
Don?
Vent, jeg ser noe der ute.
John, vær forsiktig.
Don?
Vent.
Guffent.
Jeg tror jeg skal...
John!
Oi! Beklager det.
Herregud.
Hva skjer? Ingen svarer meg.
Jeg trodde vi mistet deg.
Ok.
John, vent.
{an8}-Sving til venstre. -Ja.
Der! Rett foran deg.
Ja, jeg skjønner. Jeg ser det.
Det er ingenting her.
Fortsett å grave. Kanskje den er begravd av alt...
Det er ingenting. Bare fast...
Hvis SAR ikke er her,
hvor pokker er den?
Sikkert at det er lurt å ha begge kapteinere her samtidig?
Dette er sånt kapteiner forventes å gjøre.
Sier du det?
Jeg trodde det var mer å kommandere folk og peke.
Bare slapp av.
Føles som vi går i bæsj.
Det er bare gjørme på bakken.
Vi klarer oss.
Jeg vil minne deg på at sist jeg satt fast i en tunnel,
ble jeg siklet ned av en monsterflaggermus.
Smith?
Smith, er du fortsatt der?
Selvsagt!
-Er du sikker på at vi gjør dette? -Absolutt!
I jentespeideren
er det sånn vi holdt rede på hverandre på turer.
Straks du er ute av hørevidde hvis noe går galt,
så dra i tauet, så vet jeg at du trenger hjelp.
Var du i jentespeideren?
Er det så vanskelig å tro?
Ok, så svar meg på dette.
Har du noe mintkjeks?
-Penny! -Hva?
Kjeks hjelper når jeg er nervøs.
Kom igjen.
Bare fortsett. Jeg er her hele tiden.
Robot?
Er du her?
Jøss.
Hva?
Fotavtrykk.
Ja.
Det ser ut som de kan tilhøre en romvesenrobot.
Ok, så det er mitt stikkord.
Jeg syns vi bør komme oss ut herfra.
Se!
Penny! Will!
Nei.
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
Jeg trykket på en knapp eller en bryter eller noe.
Kanskje jeg treffer den igjen?
Smith!
Smith, hjelp!
Det går vel bra?
Smith er ute. Hun vet hvor vi er og kan hjelpe oss.
Ja.
Ja. Selvsagt.
-Will, disse avtrykkene ser ferske ut. -Vel...
Rommet er kaldt og fuktig uten lys, lite luftstrøm.
De rette betingelser for bevaring.
Og hva betyr det?
At de kan være gamle.
Aldrins støvlespor er ennå på månen. Den mangler atmosfære.
Fint at du bruker historie og vitenskap for å kjede meg til lydighet, men...
Will, jeg så robotene på Resolute.
De vet hva du heter.
Er de her et sted, er du i alvorlig fare,
og det vet vi begge.
Så vær ærlig mot meg. Kan disse være nye?
Ja.
Ja, det er mulig.
Tro det eller ei, dette var kult en gang.
Nei, noen tror det fortsatt.
Lillebror hadde en på Halloween før vi dro fra jorda.
Hvor skal du?
Kom denne veien.
Sviktet mannskapets våkningssystemer som mine, må vi ikke utløse dem.
Og vi kan ikke dra tilbake til leiren din, så...
Dette har ligget på is i 20 år.
Jeg også.
Derfor gir jeg ikke deg 360 kilo på ryggen og kjører med deg via et meteorminefelt.
Merkelig metafor, men greit nok.
Her er saken.
Du sa at utskytningsvinduet herfra ikke holder lenger.
Så spørsmålet er
vil du gå tilbake, eller vil du kjøre?
-Er alt i orden? -Ja visst. Beklager.
Shen. Han og Faith, kvinnen du så på Fortuna,
de ble...
Når man trener for et romoppdrag som vårt,
kan folk komme nær.
-Får jeg spørre deg om noe? -Jepp.
Da du bestemte deg for å forlate jorda, var det noe som var vanskelig å reise fra?
Var det noe du savnet?
En del av jobben var å lære å ikke savne noe.
Det var den lengste romferden noen hadde prøvd på.
For vår mentale sunnhet måtte vi forlate alt og alle.
Ok, det er ikke helt sant.
Det var noe hjemmefra jeg tenkte på hele tiden...
Rocky Road-iskremen hos McConnell's i Pasadena.
Den overfor bokhandelen.
Vet du det?
Ja, mamma tok oss med dit hele tiden.
Rocky Road var også favoritten min.
Liten verden.
Ja.
Vi må dra før meteorene kommer.
Alarm. Reduserer kabintrykk.
Jeg trodde disse draktene var lufttette. Jeg har sand på unevnelige steder.
Greit. Vi drar tilbake og henter forsterkninger.
Vi får nok folk og utstyr til å fange en av robotene.
Det bekymrer meg ikke nå. Jeg er bekymret for sønnen vår.
Alle barna bekymrer meg, men nå må vi fokusere på hvordan.
John, du var ikke der i den hulen. Roboten ville ha Will.
Det var som om det var personlig.
Er SAR tilbake, finner han en måte å komme til Will på.
Will, hva er det?
Noe merkelig.
Jeg tror ikke disse ble laget av robotene.
Hva mener du?
Disse avtrykkene har kitinstriper og strukturerte ledd.
De er formet som robotenes, men ble ikke laget av metall.
De er organiske.
Hvem laget dem, om ikke robotene?
Penny? Will?
Vil dere at jeg skal bli her ute der det er trygt, så si ingenting!
Smith!
Vi gikk inn i en mørk tunnel uten å vite hva som var innenfor.
Hvor dumme må vi være?
Iblant må man gå inn på mørke steder.
-Iblant har man ikke noe valg. -Det har man.
Ikke om det er den eneste måten å beskytte dem du elsker.
Det ville mamma og pappa gjort.
Will, mamma og pappa er ikke her, ok?
Ikke Don eller Judy heller. Hun er på overflaten. Uvisst om hun har det bra.
Vi vet ikke engang...
At jeg sier det nå, minner meg på
at jeg er en dårlig storesøster, for jeg burde trøste deg.
Hvorfor er du ikke redd?
Er jeg ikke det?
Så hvorfor snakker du aldri om det?
Will, hva er det?
Beklager.
Jeg kom ikke ubevæpnet inn.
Robot!
Går det bra? Hvor gikk du?
Jaså? Er det ikke han som skal redde deg?
Jeg tror han vil at vi skal følge etter ham. Hvorfor?
Fare, familie.
Du har vært borte i nesten to år nå.
Vet du hva som skjer på jorda?
En måte å kontakte noen hjemme på?
Nei. Dessverre, nei.
Hvorfor ikke?
Mamma,
hun er nesten 80 nå.
Hun var alltid bekymret for at jeg skulle ut i rommet.
"Var det ikke det jeg sa?"
Foreldrene dine?
Foreldrene mine er i rommet.
De er på vei til kolonien, tror jeg.
Det føltes som det er et sted i nærheten.
Jeg kjente det i magen.
-Nei! -Hva er det du gjør?
En av kapslene løsnet.
Bare fortsett. Jeg fikser det.
Vær forsiktig.
Hvordan går det der?
Bare fortsett.
Jeg har deg!
Judy!
Jeg vet det.
Du må spenne deg fast nå!
-Hvor lærte du å kjøre sånn? -Mamma, faktisk.
{an8}-Hvor lærte du å være så modig? -Vel...
Pappa.
Sandstormen begynner å avta.
Dens kinetiske energi vil ikke skjule oss lenger.
Hei, Don, la oss dempe styrken
i tilfelle robotene patruljerer i området.
Det viktigste vi kan gjøre akkurat nå er å finne ut om SAR fungerer igjen.
Selv om han gjør det her på denne planeten,
er det likegyldig, for Will gjør ikke det. Ungene er trygge.
Er de det?
Vi har brukt det siste året på å si det til oss selv, men tenk om de ikke er det?
Du...
Det er det å ikke vite. Det er det vanskeligste.
Hei, folkens. Var disse merkene her før?
Det er noe på skipet.
Hva ser han etter?
Jeg tror ikke han ser etter noe.
Jeg tror han vil vise oss noe.
Jeg håper det er veien ut.
Utrolig!
Er det her du er fra?
Han ser ut som han prøver å huske.
Tror du de som lagde dette stedet
lagde deg?
Ja, Will Robinson.
Og enda viktigere, er de her fortsatt?
Nei.
Gjør det deg lei deg?
At noen skapte deg, betyr ikke at du er lei deg når de er borte.
Iblant går det bedre uten dem.
Ikke alle kan ha foreldre som John og Maureen Robinson.
Kanskje roboter og mennesker ikke er så forskjellige likevel.
Men bare så gode som de som programmerte oss.
Men vi kan bryte programmeringen. Jeg mener, se på Robot.
Se på deg.
Det er søtt, men til syvende og sist
er jeg redd vi er
de vi er bygd til å være.
Hvor skal du?
Hjelpe familie.
Familien vår eller hans?
Hva gjør du?
Du sa vi trengte en robot.
Ja. For å være ærlig sier hun mye sprøtt.
Planen din kan fortsatt fungere. Alle delene er på ett sted.
Den eneste forskjellen er at stedet er på skipet vårt.
Det er ikke den eneste forskjellen.
Roboten er i live og kan drepe deg, John.
Ja, den er også alene.
Får vi noen gang sjansen til å fange en i live
og se barna våre igjen, har vi sjansen nå.
Jøss.
Hvorfor tok du oss med hit?
Fare, familie.
Du sier det, men vi vet ikke hva du mener.
Fare fra hva?
Faresystemet.
Er det Jupiter 2?
Foreldrene våre. Er det det som er i fare?
Leter du etter sønnen min?
Hvem er det? Hva er det?
Fare.
Hvorfor vise oss dette om vi ikke kan hjelpe?
Kom igjen.
Hjelpe familie, Will Robinson.
Jeg vet ikke hvordan!
-Vi må gjøre noe! -Jeg prøver!
Hjelpe familie.
Mamma!
Pappa! Mamma!
Pappa!
-John, vent! -Nå har vi sjansen.
-Mamma! -Will!
Will.
Hva skjer?
Fugleskremslet.
John, ned.
Jeg tror det er greit.
Mamma? Mamma, er det dere?
Dette er et slags knep.
Pappa, jeg hører deg også!
Will?
Will, vet ikke hva som skjer, men vi prater med deg via en robot.
Jeg tror det er Fugleskremslet.
Will, sendte du ham til oss?
Nei. Roboten gjorde det.
Vi skulle forsvare oss.
-Hadde ikke du stoppet oss.... -Faren.
De forsto ikke at du prøvde å hjelpe.
Penny, er det deg?
Ja. Mamma. Hei, det er meg.
Herregud!
Vi savner deg så mye!
Jeg savner dere.
Gjett hva. Jeg leste boka di.
Fire, fem ganger allerede,
og alt jeg har ønsket hver dag
er å si deg hvor genial den er
og hvor genial du er.
Penn, Will, det er så godt å høre stemmene deres.
Hva med Jude?
Hun har det bra.
Er hun hos dere?
Nei.
Nei, hun er opptatt.
Opptatt som kaptein.
Du vet, tungt er hodet som bærer
det kapteiner bærer.
Hva med Alpha Centauri?
Vel, Ikke frik ut,
men vi er ikke helt der ennå.
-Hva? -Nei, det går bra.
Vi havnet på et sidespor.
Hva? I et år?
Det går bra. Jeg sporet av i det meste av tjueårene.
Vi måtte reparere en av motorene, men vi bør være der om noen dager.
Hva med dere?
Vi…
Vi må ha to ting for å nå Alpha Centauri,
og nå har vi en av dem.
Han er på skipet. Jeg vet ikke om vi har ham.
Hjelpe venn.
Hjelpe familie.
Robot sier dere kan hjelpe hverandre.
Signalet er dårlig.
-Samme her. -Will, hør etter.
Når du kommer til Alpha Centauri, må du skru av motoren så ingen finner deg.
-Ok? -Det var alltid planen.
Jeg vet det, men nå er det viktigere enn noensinne.
SAR er kanskje i live.
Mamma?
Mamma, kan du høre meg? Jeg er glad i deg...
De har det bra. De har det bra.
Det har de.
Hva skal vi gjøre med denne fyren?
Vi må jobbe.
Sa ikke du at det var vanskelig å komme over overflaten?
Ja, det var det.
Vi er tre kilometer opp fra leiren.
Om du ikke har en kollisjonspute, er dette den vanskelige delen.
Ikke vær redd.
Alle problemer har en løsning.
Vent, hva sa du?
Ingenting. Det er bare noe mamma alltid sier.
Jeg kjente en kvinne som sa det samme.
Det er noe jeg må si deg.
Du sa at du kanskje ikke ville ha flere nyheter i dag,
men jeg syns du fortjener å få vite hvorfor jeg valgte deg
å rapportere om på skolen.
Oppdraget var å snakke om en som var en helt for oss,
og jeg kunne ikke velge mellom to personer.
Én var faren min, en Navy SEAL
og den modigste og beste pappaen jeg noensinne kunne be om,
og den andre var en jeg aldri hadde møtt,
men som alltid var en del av livet mitt.
Moren hans kom bortom på hver høsttakkefest, og…
Hun var der den dagen
da jeg avla den rapporten.
Mamma jobbet med ham på NASA,
og når hun snakket om ham,
sa hun at han ga livet sitt til rommet.
Men at han ga henne noe mer.
Han ga henne meg.
Og han visste aldri at jeg fantes,
og jeg kalte ham aldri faren min
fordi den jobben allerede var opptatt,
men jeg lurte alltid på hva han ville sagt om han fikk høre dette.
Jeg tror
han ville sagt: "Hyggelig å møte deg."
I like måte.
Kom! Vi må tilbake til leiren og fortelle de gode nyhetene.
Ok, jeg kommer straks.
Du nevnte ikke for foreldrene dine at jeg fortsatt var i live.
Ikke vondt ment, men det var viktigere ting å snakke om.
Jeg har en annen teori. Jeg tror du var en beskytter.
Beskytter meg mot å få bråk for å være blindpassasjer
og foreldrene dine,
så de ikke skulle frykte at du var alene med meg.
Interessant teori.
Du er en god person, Will Robinson.
Selv om du var alene det siste året, var verdiene foreldrene dine ga deg
din opprinnelige programmering.
Den forlot deg ikke.
Det er vel bra vi ikke dro før.
Hva mener du?
Hvis vi ikke hadde vært strandet her så lenge,
hadde vi aldri funnet dette stedet,
og du ville aldri fått kontakt med foreldrene dine.
Iblant ender ting riktig bra.
Å finne Fugleskremslet for å hjelpe foreldrene mine,
var det din måte å si unnskyld på?
Vel, uansett,
takk.
Hva er det der ute?
De andre robotene,
vet de hva som skjedde med dette stedet?
At de som lagde dem er...
utdødd?
Nei, Will Robinson.
Slik avslutter vi dette.
Da robotene angrep oss, er det ikke det de ville gjøre.
Det var det de var programmert til.
Ordrene, den opprinnelige programmeringen,
er foreldet nå.
Vi må kunne bevise det for dem.
Fare, Will Robinson.
Du tenker på SAR.
Tror du han vil huske meg?
Finne Will Robinson.
Tekst: Øystein Johansen