EN NETFLIX-SERIE
Da brødristeren kortsluttet, brant nesten hele barnehjemmet ned.
Søster Agnes, Gud bevare hennes sjel, ville kaste den i søpla,
men jeg grep inn.
Der de fleste så røykfylt skrot, så jeg en maskin som trengte forståelse.
Så jeg så etter et nytt varmeelement
og reparerte brødristeren med mine egne hender.
Etablerte et bånd. Akkurat som med Will.
Nettopp.
Den brødristeren var bare begynnelsen på en lang rekke maskiner jeg har reddet.
Jeg er ikke bare mekaniker. Jeg er maskin-hvisker.
Vi ville ha en robot. Vi fikk én.
Ja.
Ville Fugleskremslet skade oss, kunne han gjort det på Jupiter, og nå.
Sier du
at det er en motor på skipet?
Er kysten klar? Ingen roboter?
Ikke klar.
Jeg teller 12.
De samler sine døde.
Redder deler, mener du.
Hei.
Hva gjør han?
Du førte oss til en motor. Har du en plan for hvordan vi får den?
Tolv steiner. Tolv roboter.
-Det er dårlige odds. -Du kan ta dem, hva?
Skal vi ta oss av ti, og du ta to?
En misforståelse. De teller neppe steiner som oss.
En dårlig avtale.
Det er visst den eneste vi har.
Får du inn en ny fyr, endrer alt seg.
Er alt i orden med ham?
Ja, han er stabil.
-Går det bra med deg? -Ja. Hva med deg?
Bra.
Skål for å stupe ut fra et tre kilometer høyt juv på en ukjent planet.
Og være den første som utbringer den skålen.
Det ville skremt vettet av folk flest.
Da vi var i fritt fall, pumpet adrenalinet,
og jeg følte at landskapet suste mot meg så raskt.
Jeg kunne bare tenke på at ingenting annet spilte noen rolle.
Ingenting jeg har bekymret meg for betyr noe.
Derfor elsker jeg å fly.
Høyt oppe i lufta får du et nytt perspektiv på ting på bakken,
og alle problemene dine ser små ut.
Judy!
Er du klar?
Ja.
Jeg er så glad du er tilbake.
Dette er søsteren min, Penny.
Penny, dette er…
Kommandør Grant Kelly. Jeg vet det.
-Det er godt å møte deg. -I like måte.
Liam Tufeld. En ære å møte Dem, sir.
-Vijay Dhar. Jeg er mer beæret, sir. -Æren er min.
Møt resten når vi laster dem inn.
-Ok. -Flott!
Dette er Grant Kelly, folkens.
Kaptein på Fortuna.
Han og teamet hans blir med oss til Alpha Centauri,
så de er vel en del av mannskapet vårt nå.
Vi har 19 timer til utskytningsvinduet vårt stenger,
så fortell meg om bedringen din.
Går det bra med setekonfigurasjonene?
Ja.
Hallo.
Han prøver bare å avgjøre om du er en trussel.
-Det er hans greie. -Ja.
Judy fortalte meg om ham.
Han er langt mer fremmed enn jeg trodde.
Dr. Zoe Smith.
Det er så fint å ha en annen voksen her.
Judy nevnte deg.
Kortfattet, eller gikk hun i detalj?
Hun sa at du var fransklæreren.
Hvor lærte du fransk?
Frankrike.
Forsiktig. Du må respektere helbredelsesprosessen.
Ja, det går bra. Takk.
Alternativ strømkilde? Jeg liker å gi dem en pause.
Ja. Vi kan koble dem på Jupiter.
Ok, takk.
La oss ta en.
Ok, la oss gå forover.
Judy, hva gjør vi med den tomme?
Legg den blant resten. Vi trenger den senere.
Hei. Hva er det siste om raketten?
Will fikset den. Jeg diagnostiserer mens han er borte.
Borte? Hvor?
Dokumenterer romvesenbyen.
Beklager. Sa du nettopp "romvesenby"?
Ja, mye har skjedd mens du var borte.
Her er Will Robinson fra 24. kolonistgruppe.
Jeg registrerer dette fordi vi har oppdaget
det viktigste, arkeologiske stedet i historien,
og jeg har bare 19 timer før vi drar.
Dette kammeret ser ut til å være sterkt skadet,
ikke etter tidens gang, men etter en katastrofal hendelse.
Pyroklastisk aske.
Dette rommet tok støyten etter et vulkanutbrudd.
Jeg tar en prøve.
Å, herregud!
Jeg fant skjelettrester.
De bygde robotene i sitt eget bilde.
Å ønske å se seg selv i det man lager er menneskelig natur,
selv om man ikke er menneske.
Ikke forventet,
men du må koble ut bremse-overvåkningen for å dempe akselerasjon.
Du har gjort det.
Har aldri rigget en chariot
til å gå i 160 km/t i et drag-race.
Der ute må du tilsette kjølevæsken manuelt
for å holde batteriet under 40 .
51, men hvem teller?
Ellers vil platetemperaturen nå termisk rømling.
Jeg tar med alle kjølevæskeboksene.
Når Fugleskremslet har motoren, varsler du oss, ikke sant?
Ja, og jeg henter dere i Jupiter
så snart kysten er klar.
Det er en bra plan, alt tatt i betraktning.
Jeg misliker å la deg være alene med den greia.
Vel, da går jeg med Don og leder ti sinte roboter på en håpløs jakt.
Du får ikke begge deler.
Hei, Fugleskremslet er ikke hindringen.
Han er løsningen.
Jeg er sikker på at han ikke hjelper oss
for å være en barmhjertig samaritan.
Selvsagt ikke.
Han gjør det for seg selv.
Fugleskremslet vil ha noe fra oss, og til gjengjeld får vi noe fra ham.
Sånn fungerer verden, uansett hvor du er fra.
Hvor er Fugleskremslet?
Han bør være her for å si "Fare!" når ting faller i hodet mitt.
Det er ikke Wills robot.
Er romskip lik sykler nå? Har alle gutta i strøket én?
Ikke ennå. Jeg er den eneste som kan fly den.
Reaksjonskontroll, banemanøvrering, roll, krenging, giring.
Jupiter, Fortuna.
Ulik aksent, samme språk.
Mulig de gir deg en på kolonien.
Gleder meg til å se deg i aksjon.
Ikke forvent for mye aksjon under utskytningen.
Komplisert. Datamaskinen gjør alt.
Datamaskinen?
-Ja, romskip har dem nå. -Jeg har ikke sovet så lenge.
Jeg lurer bare på hvor automatiserte ting har blitt.
Fullt ut for uvanlige forhold som asteroidebelter.
Datamaskinen beregner alle mulige utfall
og bestemmer sikreste kurs.
Men hvem programmerer datamaskinen?
Mamma var på teamet som programmerte Jupiters autopilot.
Maureen?
Det stemmer.
Hun var alltid et steg foran et problem før det skjedde.
Men selv de beste datamaskinene har begrensninger.
De takler 99 % av problemene til de treffer det de ikke mestrer.
Hei.
-Beklager. Vil du ha en fremdriftsrapport? -Ja.
Er du kvalifisert til dette?
Jeg trodde Judy var legen her.
Hun er opptatt med kapteingreier.
Men det er lett å måle kroppsfunksjoner. Maskinen gjør jobben.
Hvorfor er jeg den eneste som får en legesjekk?
Det er du ikke. Vi begynner med deg.
Men vi kommer til alle før vi drar.
For å sørge for at vi er friske for reisen.
Nemlig.
Og sørge for at det er nok luft, så alle kan puste.
Armen din, takk.
Takk.
Tror du at å ha alles viktige organer nedfrosset som skinndøde
medfører noen helsefare?
-Hva? -Vil du ikke legge meg i røret?
Jeg prøver bare å måle blodtrykket ditt.
Det stiger for hvert minutt.
Og det er en bru som faller ned i endeløsheten.
Flott!
Bare flott.
Hva skjedde med dem?
Ser ut som et slags kontrollpanel.
Vent, er det håndavtrykk?
Da begynner vi.
Jeg er virkelig lei for dette.
Hei, hva er i veien?
Fugleskremslet var her.
Var dette oppe før?
Kanskje. Jeg vet ikke.
Navigeringsdatamaskinene skanner jevnlig selv når radaren er frakoblet.
Det er Solskinnsbasens plassering.
Tenk om han spionerte?
John, se.
Det er Ben Adlers stabsmappe.
Kanskje han husket det.
Kanskje.
Tenk om det ikke var gode minner?
Det er en variasjon i lyden som robotens romskip sendte
og mye høyere.
Vi trodde alltid at lydene vi hørte var tilbakemeldinger eller interferens,
måten teknologien deres innvirket på vår.
Men kanskje de var mer enn det.
Jeg tror de alle er forskjellige.
Jeg antar ikke at en av dem er volumkontrollen.
Leiren er pakket før tidsrammen, mange takk.
Ingen grunn til å vente. La oss dra nå.
Judy til Will Robinson.
Will, hører du?
Will?
Jeg bør hente ham. Vis meg hvor det er på kartet.
Will hadde ansvar for kartet.
Jeg har tatt legesjekken.
Jeg vet veien. Jeg kan følge deg.
Greit.
-Er du klar? -Ja.
Hvordan vet vi om Fugleskremslet ikke bare flyr av sted fra oss
når han er på romskipet?
Det gjør han neppe.
Hvorfor ikke?
Will ba oss stole på ham.
Vi skulle hjelpe hverandre, sa han. Det er noe annet enn tillit.
Det betyr at vi må beskytte oss selv.
Derfor du tok med denne fra Resolute, hva?
Ta den.
Jeg vil ikke ha den.
Vær så snill.
For sikkerhets skyld.
Lykke til!
I like måte.
Han er ikke sånn.
-Han er sånn. -Liam er ingen skrytepave.
Under klatringen maste han bare om et fjell i Thailand han besteg hvert år.
-Før eller etter at du brakk håndleddet? -Det er ikke så brukket.
-Jeg gled fordi han distraherte meg. -Han hjalp deg tilbake.
Det er det skrytepaver gjør.
Du er utrolig.
Det utrolige er hvor høyt Liam snorker.
Ja, men alle snorker. Judy snorker, pappa snorker…
Ja, min snorker også.
Jeg har ikke klart for meg poenget ditt.
Da du snakket med mor og far, nevnte de foreldrene mine?
Vi hadde ikke mye tid til å snakke.
Det siste året har jeg bare latt som om vi er på sommerleir.
Vet du det?
Fordi det er for vanskelig å tro at de kanskje ikke klarte det.
Du!
Det går sikkert bra med foreldrene dine.
Ok?
Å, pokker.
Hva gjør vi nå?
Deleger.
Jeg får ikke tak i Judy eller Will. De kommer uansett ikke i tide.
Dataen ber oss dra før det er for sent.
Ro deg ned.
Vi skal snakke gjennom dette.
-Ok. -Greit.
Hva er endret?
Våre beregninger var basert på et snevert datasett.
Vi fikk ikke til noe bedre i kløfta. Da Judy fant deg, glemte hun mottakeren.
Der oppe kan antennen se hele himmelen.
Det er flere asteroider enn vi ante. De lager babyasteroider.
Hvis vi ikke drar nå, lar ikke autopiloten oss slå på motorene.
Kan dataen gi startforbud?
Ja, hvis den tror vi gjør noe sprøtt.
Jeg vil nødig etterlate dem her, men de andre skal ikke strande heller.
Det er ikke en avgjørelse du bør ta.
Jeg er fungerende medkaptein.
Hva er det du gjør?
Advarsel, deaktiverer autopilot.
Det er gjort.
Hva? Vi kan ikke skyte ut Jupiter uten autopilot.
Jo visst.
Denne veien.
Will?
Jeg må tilstå noe.
Du kan vel ikke fransk?
Jeg kan fly Jupiter.
Siden når? Hva er HRI?
Holdnings-retnings-indikatoren.
Den avleser kontinuerlig skipets rotasjonshastighet.
Roll, krenging og giring.
Jeg kan steppe inn hvis noe skulle skje med deg.
Det handler om kryorøret, hva?
Ikke la Vijay Dhar gjøre drittarbeidet ditt. Han fusker.
Vi har ikke nok luft på Jupiter.
Grunnen til at ditt nævær på skipet ikke kvalte oss før
er at du var feilmarginen. Den er brukt opp.
Vi har ikke nok luft i Jupiter på grunn av Grant Kelly.
Han burde være inne i røret.
Det er hans rør.
Han er en dekorert astronaut.
Ordenene hans er 20 år gamle.
Jeg sier ikke at jeg er perfekt, men meg kjenner du.
-Hva vet du om Grant Kelly? -Jeg vet alt som betyr noe.
Jeg klatrer ikke frivillig inn i et fengsel jeg ikke kan rømme fra.
Vet jeg om du overlater meg til politiet på Alpha Centauri?
Du slipper ut der.
-Det betviles. -Æresord.
Nei, du forstår det ikke.
Jeg kan ikke stole på deg
fordi jeg kan ikke stole på noen.
Hvorfor skulle jeg ligge i et kryorør
når det ikke er noen i verden som vil vekke meg?
Jeg har gjort ting jeg angrer på.
Jeg har gjort fæle ting, men
det eneste som er verre enn å være ille, er å være maktesløs.
Jeg kan ikke gi opp kontrollen uten en slags garanti,
så du må gi meg noe sterkere enn ditt æresord.
Det er alt jeg har.
Jeg verdsetter ærligheten.
Hører du det?
Det må være Will.
Will?
Stol på Will Robinson.
Nesten ferdig. Bare noen få igjen.
Kom igjen!
Will!
-Will, kom ut derfra! -Hva tror du jeg gjør?
Nei! Døra lukkes!
Det går ikke!
Will!
-Vent. -Will!
Går det bra?
Ja, jeg tror det.
Det er bra du hadde den med deg.
Jeg ser at du blir sliten. La oss ta en pause.
Ja.
Disse sakene ser så lette ut.
-Er du den sjalu typen? -Nei.
Tenk om den andre fyren er mye større,
har en kropp som ikke vil gi seg, fire armer med mange fingre?
Tror du Maureen trives med den nye fyren?
Hun vet hva hun må gjøre om det går skeis.
Hva skal du gjøre når dette er over?
Har du et sted å dra til når du har fått oss til Alpha Centauri?
Leter du etter et nytt hjem,
slik vi gjør?
Eller skal du bare fortsette
og se hva som er der ute?
Det vi gjorde mot deg var galt.
Jeg kan ikke late som om jeg forestiller meg
lidelsen du opplevde på Resolute.
Det som skjedde med deg der skal aldri skje igjen.
Skal vi samarbeide, må vi stole på hverandre,
og jeg har ikke vært verdig din tillit.
Jeg vil gi deg dette.
Gjorde du dette?
Ja vel, alle sammen. Hør etter.
Dobbeltsjekk at alt er bundet fast.
Det blir en humpete tur, og ingen skal få en løs boks i tenna.
Judy, gudskjelov at du er tilbake. Du må prate med Grant.
Ok. Hvor er han?
Hei, jeg vet det var vanskelig for deg,
men du gjorde det rette ved å bli ved skipet.
Jeg tror jeg fant noe som kan hjelpe oss.
Hadde du hatt min jobb, ville du gjort likedan.
-En kaptein etterlater ikke folk. -Ungene er mitt ansvar.
Jeg skulle få dem til Alpha Centauri.
Du mislyktes ikke.
-Dataen... -Den lot deg nesten bli værende i rommet.
Det var det som skjedde.
Du lette etter meg på Fortuna, og autopiloten ville la deg bli igjen.
Vi mistet en justeringsrakett.
Takket være broren din funker alle rakettene nå.
-Jeg kan fly skipet ut fra planeten. -Manuelt?
Du stoler for mye på datamaskiner.
Fortunas data holdt meg på is. Den trodde den trygget meg.
Jeg hadde ikke noe valg.
Var det opp til meg, ville jeg våknet for lenge siden
og slått av signalet som trakk dere ut av kurs.
Ingen av dere ville vært her.
Jeg fikk ikke oppdraget fordi jeg liker å sove.
Jeg kan fly oss gjennom asteroidebeltet.
Jeg vet ikke.
Du vet det.
Hva er det du gjør?
Du kunne mistet armen på grunn av kameraet.
Det må være viktig.
-Kan jeg få det tilbake? -Selvsagt.
Det er trygt i kryorøret sammen med meg.
Når vi kommer til Alpha Centauri, åpner du luken og får det tilbake.
Dette er forsikringspolisen min.
Nei.
Jeg er forsikringen din.
Hva?
Vel fremme på kolonien har roboten og jeg noe å gjøre.
Noe familien min misliker.
Jeg skal ikke gå i veien.
Du må inn. Distraher dem mens vi sniker oss ut.
Det er noe du er flink til.
For at du skal gjøre det må jeg få deg ut av røret. Avtale?
Endelig har jeg påvirket deg.
Du og roboten skal gjøre noe tåpelig og heroisk, ikke sant?
Ikke tåpelig.
Ok. Du vil føle en svak kribling
etterfulgt av en varm iling gjennom kroppen.
Greit.
Bare tell bakover fra hundre.
SMITH, ZOE SOVE
Kryosekvens startet.
Kroppsfunksjoner stabile.
-Hun ser fredelig ut. -Hun burde være bevisstløs oftere.
I seneste laget,
men hvorfor må du reparere Jupiters motor hvis vi har den?
Vi er på Alpha Centauri til middagstid om du slår på den.
Fare.
Maskinen river et hull i verdensrommet.
-Vi må i bane for å bruke den trygt. -Det høres ut som
om det er farlig å komme i bane også.
Utskytningen starter om ti, ni…
Pakninger, ok.
Intern kraft, ok.
Drivstofftrykk, ok.
Alle systemer funker.
...to, én.
Utskytning.
Utvendige hindringer oppdaget.
Jeg ser dem.
Hold dere fast. Vi er nesten ute.
Advarsel. Flykorridor i fare.
Dataen anbefaler 13 grader til venstre.
-Tror ikke det. -Det er den tryggeste veien.
Jeg flyr ikke inn i en asteroide for å unngå en drøss asteroider.
Du burde høre på datamaskinen og krenge 13 grader til venstre.
-Fortsett til anbefalt kurs. -Datamaskinen tar feil.
Fortsett til anbefalt kurs eller gå av.
-Judy. -Autopiloten starter på nytt.
Slå den av. Du er på villspor.
-Autopilot på. -Kanskje ikke, men mamma gjør det.
Korrigerer kurs.
Kurs korrigert.
Er du sikker?
Det er for sent nå.
-Judy. -Stol på meg.
Din stol, kaptein.
Du må ikke kalle meg det.
Jo, det må jeg.
Maureens autopilot fungerte.
Derfor var hun best i klassen.
Hvilken klasse? Traff du henne ikke da hun var ingeniør ved NASA?
Nei.
Vi var i astronautopplæringsprogrammet.
Skulle mamma bli astronaut?
-Ok. -Alt klart?
Alt klart.
Gjør deg klar til å gi gass.
Da drar vi.
Ser de oss?
Det gjør de.
-Greit. -Rock and roll.
Ok, det er ti. Din tur.
Vil du ha eggene stekt på begge sider?
Kjente det. Det er allerede varmt nok her.
Hold deg fast.
Hvorfor tar det så lang tid for deg? Hva gjør du der inne?
Det er slutten på kjølevæsken. Vi må bremse ganske raskt.
-Noen tegn til nødblusset? -Ingenting ennå.
Hva tar så lang tid?
Bra jobba!
Vi mister farten, og de kommer ikke nærmere.
Det er vel godt nytt?
Hva faen?
Ta en titt.
Hvorfor stoppet de?
Vi distraherte dem ikke.
De distraherte oss.
Hva?
Det er en felle!
Finn hjem.
Hva hendte?
Hvor er Fugleskremslet?
SAR tok ham.
SAR?
Motoren var agn.
Fugleskremslet ville ikke svike oss.
Han skulle få oss med hjem.
Og han var vårt siste håp.
Tekst: Øystein Johansen