EN NETFLIX-SERIE
Hva pokker skjedde der nede?
Først trodde vi at det var nedslag fra en av de meteorene, men
ingen meteor er stor nok til å ødelegge så mye.
Enig.
Hva forårsaket det da?
Jeg vil ikke bli her lenger enn vi må. Will, kan du sørge for at roboten er klar?
-Ja. -Penny, kan du sjekke ungene?
Vent.
Will har én jobb, og jeg har 97 jobber?
-Du er flinkere med ungene enn han er. -Hei!
Beklager, de blir bare litt skremt av deg.
Jaså? Har de møtt Will?
Ja, Will har en robot.
Vel, Penny har en sterk kjæreste.
Hvilken av kjærestene dine er sterkest?
-Jeg passer ikke på noen av dere. -Neste stopp, Alpha Centauri.
Skipet var da det største noensinne.
Fikk aldri sjansen til å fullføre oppdraget sitt.
Hun holdt deg og mannskapet i live.
Livet handler ikke bare om å overleve, men om å utgjøre en forskjell.
Så når du er ferdig, kan du si:
"Jeg gjorde det."
-Hva angår det som skjedde tidligere... -Fortid.
Ingen grunn til å dvele ved det.
La oss gå videre.
Forstått.
Ja, det ser bra ut. Ok.
ALFA CENTAURI
Sa vi ikke ingen løse ting under turen?
Beklager. Det er bare mamma som sier at hvis man blir nervøs,
må man beholde fokus på målet.
Da må vi bare gjøre en bedre jobb med å pakke det inn.
I ruinene spilte jeg inn disse lydene.
Jeg tror det kan være et språk,
laget av den som bygde deg.
Vet du hva den sier?
Jeg vet at du ikke husker så mye om hvordan du var før, men
vet du hva jeg mener når jeg snakker om programmering?
Det er slik vi forteller en datamaskin det vi vil at den skal gjøre.
Ja, Will Robinson.
Så tenk om disse lydene kontrollerte robotene?
I så fall kan man kanskje stanse dem. Eller bremse dem.
Hei, latsabber.
Jeg vil påpeke at mine 97 ting er utført, og din ene ting står ennå ikke på kartet.
Beklager.
Fortsett.
Vi jobber med problemet når vi kommer til Alpha Centauri.
Hva er problemet?
-Ingenting. Det er en robotgreie. -Ikke trekk robotkortet mot meg.
Gjør jeg ikke. Når ble du så nysgjerrig?
Jeg har alltid vært nysgjerrig. Og for det andre...
Vent nå litt.
Hva?
Hva er det han gjør?
Lysene hans slås på.
Som i ruinene.
Kobler han seg til Fugleskremslet?
Mamma?
Pappa, er du der?
Hallo?
Hvorfor svarer ingen?
Hei. Hvorfor tar det så lang tid?
Det er vel ikke Alpha Centauri?
Nei, det er det ikke.
Robot, hva gjør du?
Will, be roboten stanse. Det er ikke dit vi vil.
Vent. Det er Jupitere. Det er foreldrene våre.
Fare.
Familie.
Hvorfor ville mamma og pappa vise oss dette?
Det vil de ikke.
SAR vil det.
Hei.
Fugleskremslet er borte,
ikke sant?
Jeg er lei for det.
Kan noen forklare meg hva som nettopp skjedde?
Innkommende fiender.
Jeg trodde vi var trygge i sollys. Hva endret seg?
Fugleskremslet.
Roboten som hjalp barna våre med å rømme,
prøvde å hjelpe oss også da han ble fanget.
Da vet robotene alt Fugleskremslet visste,
deriblant vår posisjon.
-Visste han hvor barna våre er? -Nei, antar vi.
Hvorfor det?
-Da ville ikke skipene gått mot oss. -Hvor langt unna er de?
-30 minutter. -30 minutter.
West, tar det lang tid å koble fra Jupiterene?
Du vil at jeg skal si under 30 minutter.
Selv om Jupiterene opererte for fullt, noe de ikke gjør,
kan vi ikke unngå de skipene.
De plukker oss ned én etter én.
La oss snakke om alternativer.
Hvis vi ikke kan unngå dem, må vi slå dem ut.
Som på Resolute.
Problemet er at vi ikke er på Resolute.
Det er ingen steder å gjemme seg her.
Ingen elektromagnetiske felt. Ingen våpen å forsvare oss med.
Sist vi møtte robotene, kastet vi alt vi hadde mot dem,
og de fant oss likevel.
Vi må tenke ukonvensjonelt.
Vi kan ikke redde oss selv.
Jo før vi godtar det, desto raskere kan vi fokusere på dem vi kan redde.
Ungene våre.
SAR vil rive Jupiterene i filler for å finne Alpha Centauris beliggenhet,
dit ungene våre er på vei med motoren hans.
Alt som kan være et spor, maskinvare, programvare, kart, selv bilder,
alt dette må ødelegges.
Teamene kobler makuleringsmaskinene fra 3D-printerne
og deaktiverer brannsikringssystemene, så vi kan fyre på verkstedet.
Skal bli.
Slett banedataene fra skipets harddisker.
Jeg kan bistå.
Jeg har noen avmagnetiserere.
Hvorfor har du dem?
Tidligere i livet måtte jeg én gang dekke sporene mine.
Med én gang mener jeg 24 ganger.
Noe som er en bra ting.
For hvis vi etterlater skrot,
vil alle ofrene vi har gjort,
alle livene som har gått tapt vært forgjeves.
Våre barns liv avhenger av oss.
La oss komme i gang.
Alt dette må vekk!
-Du er lærer, hva? -Ja. Biologi.
Vi trenger læreplaner, notater, alt.
Mener du det?
Info om naturressursene på Alpha Centauri skal i sekken.
Bare ikke stans før dere får grønt lys. Skynd dere.
Bli med ham.
Hvordan fikk du varer utenom tildelingssystemet?
Og hvorfor sviktet tildelingssystemet stadig?
Behold fokus. Ikke tenk på fortiden.
Velkommen til Alpha Centauri.
Velkommen til ditt nye liv.
Det har vært en lang reise for deg, nesten 400 milliarder kilometer.
Du er hjemme nå.
Skulle ønske vi var det.
Du har blitt med i et samfunn av de beste og skarpeste jorda har å by på…
Vi vet det iallfall nå.
Hva mener du?
Angående ungene.
Du sa at det verste var å ikke vite. Vi vet det nå.
De har det bra.
De vil lykkes der.
Selv om ikke vi gjør det.
FIL SLETTET
Jeg tror alle er skremt.
Det er det SAR ønsker.
-Jeg vet ikke hva han ønsker. -Jo. Han vil ha motoren.
Han vet at om han truer foreldrene våre, gir vi ham den.
Tenk om han vil ha mer enn motoren vår?
Kanskje han vil ha et skinkesmørbrød.
-Vi kan ikke la ham drepe foreldrene våre. -Vi må tenke oss om.
Nei, Vijay har rett.
Har han det?
Det er første gang du har sagt det.
SAR kom ikke bare med en trussel. Han begikk nettopp en feil.
Han viste oss hvor foreldrene er. Presise koordinater.
-Så vi kan hente dem. -Det er ingen feil, Penny, men en felle.
Jeg fikk ordre om å føre oss til Alpha Centauri fra foreldrene.
Fra alles foreldre.
De stolte på at jeg skulle få oss dit.
-De ville at vi skulle prøve. -De ville én ting.
At vi kom oss trygt til kolonien.
Hva med det vi vil?
Jeg vil redde foreldrene mine.
Noah…
Alle sammen,
det er en stor forskjell på å ville redde foreldrene våre
og det å faktisk få det til.
Vi mangler et overraskelsesmoment.
SAR vet at vi kommer. Og når vi kommer dit, vil han...
vil han sende alt han har etter oss.
Jeg vil likevel prøve.
Jeg også.
-Hei. -Hei.
Trenger du noe?
Ja. Jeg gjør faktisk det.
Vi kan ikke unnslippe SAR. Jupiter er ikke rask nok.
Vår teknologi imot deres. Vårt ene skip mot hvor mange av deres?
Hvordan kan det være mulig?
Du har rett.
Selv ikke den beste pilot eller datamaskin kan gjøre det du ber om.
Hei.
Går det bra?
Men det er én ting moren min sa når mobberne jaget meg etter skoletid.
"Hvis du ikke er raskere enn dem, bør du være smartere."
Og jeg har sett
at du har mange smarte folk på dette skipet.
Jeg vet at en del av deg tror at du må løse dette,
men det må du ikke.
Du er ikke alene.
Du er kapteinen.
Du.
Dette er ikke demokrati. Stemmer teller ikke.
Hvor mange som løfter hånda spiller ingen rolle.
Du bestemmer.
Og uansett hva det er,
tror jeg det blir det rette.
Alle problemer har en løsning.
Det er litt mamma i oss alle.
Hvis det fins en løsning her, en måte å redde dem på, kan vi tre finne den.
Hvem vil begynne?
Judy...
Jeg tror jeg vet hvordan.
Ok, er det alt?
Ikke alt. Jeg kjenner hver side, hvert ord.
Ingenting kan lede dem til Alpha Centauri.
Det som er her inne er oss.
Det er familien vår, og…
hvis dette er der det ender...
Det er greit.
Siste innspurt.
Hei. Vær så god.
Hei.
Takk.
Selv takk. Du og Maureen har trygget ungene mine.
Nei, det skyldes alle.
Ti minutter til ankomst.
Kom igjen.
J2, alt klart. J6, gjør klar til opphenting.
Jupiter 30, jeg er på vei med en søppelbeholder.
-Er dette alt? -Ja.
Ok.
Dette er resten!
Kom igjen.
Kom igjen! Din drittsekk!
Herregud.
Vi gjør det på gamlemåten.
Ok. Å!
Bra fasong!
Jeg var redd du hadde glemt hvordan du gjorde jobben!
Ok! Don!
Hei! Vi gjør det rette!
Robotene finner ikke spor etter Alpha Centauri!
Ikke vi heller!
Alt vi har gjort. Hver sprø plan vi prøvde ut.
Hva var vitsen med å gi deg selv håp for en fremtid du aldri får?
Håpet var vitsen, Don.
Fem minutter til ankomst.
Hei.
Alt er klart.
Ok. Kommer straks.
Will, det er en god plan.
Ja.
Det er det.
Ok.
Dette er Will Robinson fra 24. kolonistgruppe.
Og…
hvis du ser på dette opptaket…
er dette min siste overføring.
Ok, det er 100 % brent.
Fire fulle charioter, bare aske.
Maskinvare makulert.
Alle jupiterene feid rene.
Så, det er alt.
Det virker sånn.
Jeg er glad barna våre er sammen der ute.
Vijay blir bedre på grunn av det.
Han er allerede en god mann.
Unnskyld meg.
Den første
er her.
Det har vært meg en ære.
Vent, vi oppfanger en energitopp i utkanten av solreferansemerket.
En energitopp?
Innkommende romskip i retning tre-tre-null.
Det er en transport-Jupiter.
-Det er ungene. -Nei.
-Hva gjør de her? -Nei. Nei!
Will Robinson.
De blir drept.
Alle skip klare til å fly trengs for å avlede SAR.
-Nå! -Don West. Allerede i gang.
Klar til å starte når jeg teller ned.
Stans den ordren.
-Judy! -Judy, hva faen gjør du?
Er du gal?
Kanskje, men galskap er arvelig.
Vent, frekvensen du bruker, er ikke Jupiter.
Hvor er de om de ikke er på Jupiter?
Det er umulig.
Judy Robinson ombord på Fortuna, hilser alle Jupitere.
Vi er her for å hjelpe dere. Jeg gjentar. Vi er her for å hjelpe dere.
De kom gjennom Riften sammen.
Jupiteren var en lokkedue.
Fortuna har vært borte i 19 år.
Hva pokker gjør den her ute?
Redder dere.
Dere er velkommen.
Aktiverer reaksjonskontroll. Begynner oppbremsing.
Oppfattet. Klar.
Gjør klar for kobling til Jupiter 2.
Kom igjen.
Hvorfor tar døra så lang tid?
Hei.
Mamma! Pappa!
På ordentlig denne gangen.
Pappa, jeg vet du ga meg en ordre…
Judy, jeg ga deg kommandoen. Det du gjorde med den, var alltid opp til deg.
Penny.
-Mamma. -Å, ungen min.
Du.
Hvor er Will?
Hvem flyr Jupiter?
AUTOPILOT AKTIVERT
Alt klart. Alle er ute av skipet.
Will!
-Will! -Se så stor du har blitt!
Ok, alle må avgi et trippel-lillefingerløfte
om at vi aldri skal skilles igjen.
Ok? Jeg mener det. Lover.
-Lover. -Jeg lover.
Lokkeduen varer ikke lenge. Alle finner familien sin.
-Tilbake til Jupiter. Vi har liten tid. -Gjør som kapteinen sier. Og hør etter.
Vi har transport til alle som ikke har sin egen Jupiter.
Så A til I, dere drar med Azevedos.
J til Q, dere drar med Dhars.
Resten drar med Watanabes.
Jøss. Fin drakt.
Ok, jeg drar i et år. Du tar ledelsen?
Vær så snill. Kaptein Robinson? Eller er det fortsatt Dr. Robinson?
Kaller jeg deg kaptein Dr. Robinson? Dr. kaptein Robinson?
Bare Judy.
Det kan jeg gjøre.
-Ok. -Kom.
Til arbeid, alle sammen. Kom nå!
Judy, jeg forstår ikke hvordan du fant Fortuna.
Hvordan lærte du å...
Grant.
Hvordan kom du hit?
Jeg prøver fortsatt å finne ut av det.
Da vi mistet kontakten, antok alle det verste.
Det var umulig å vite, men jeg...
Hva? Hvordan fant du ungene våre?
De fant meg.
Hør etter. Romvesenskipet har nådd transporten.
Greit. Vi må koble fra så snart vi er klare.
Vi ses på Alpha Centauri.
Beklager. Jeg...
Selvsagt.
Penny? Diskene er skrapet, så vi må starte sambandet manuelt.
Ok.
Don, vi må koble oss fra basen nå.
Skal bli.
-Hvor er Robot? -Fortsatt på Fortuna.
Får ikke flyttet motoren. Be ham åpne Riften.
-Hold den åpen vi er igjennom. -Hva?
Jeg har savnet dette.
Denne blir hos oss.
Hvor vil du ha den?
Sett den på sykestua. Takk.
Skal bli.
Stans. Vent. Jeg må si deg hva som egentlig foregår.
Du og jeg drar ikke med alle andre. Vi blir her.
Familie.
Vi drar ikke med familien.
Når alle er gjennom, lukker du Riften bak dem.
Fare, Will Robinson.
Ja, men bare for oss.
Når alle kommer til Alpha Centauri, har de ingen motor
eller meg, noe som betyr at de er trygge.
Da vil SAR ha alt han vil ha her. Det venter på ham.
Så kan du og jeg...
sammen...
prøve å få en slutt på dette.
Hei. Du må våkne.
Er vi på Alpha Centauri?
Ikke tøys.
Vi kunne redde foreldrene våre. Vi stemte.
Pussig. Husker ikke at jeg stemte.
Jeg husker ikke at du var 10 til 16 år gammel, men du endte her.
Godt poeng.
Du kommer likevel til kolonien.
Nå trenger jeg din hjelp.
Jeg vekket deg.
Jeg holdt min del av avtalen. Nå er det din tur.
Ok, det er alle. Vi er oppe.
Må vi sitte ved barnebordet, eller kan vi sitte hos de voksne nå?
Hvilken stol er min?
-Jeg trodde du skulle være død. -Jeg skulle være mange ting.
-Ingen av dem funket heller. -Jeg så den knuste hjelmen din.
Jeg... Hvordan kom du...
Blindpassasjer på Jupiter. Hun var med oss hele tiden.
Jeg tok meg av ungene, Maureen.
Det er sant. Hun er som en edru Miss Hannigan.
Spenn dere fast!
-Vi må ha... -Maureen!
Jeg kan takke dere for at jeg overlevde.
Hadde ikke dere bygd dette lille rommet her borte,
hadde jeg aldri klart det.
Ja, det er litt trangt, men Penny kan bekrefte...
at jeg er god til å presse meg inn i trange rom.
Jeg er overraskende
bøyelig.
-Penny, ta med broren din. -Han er på Fortuna med roboten.
Hent ham. Vi drar nå.
Hva er det?
Forsterkninger.
Nei!
Riften er fortsatt åpen. Vi kan ikke slippe dem gjennom.
Audio tilkoblet.
Kommer den lyden fra dem?
Will! Går det bra?
Kom! Vi må dra nå. Kom igjen!
Robot, kom. Og lukk Riften når vi er gjennom.
Hei. Det er fint av deg å bli med oss.
NÆRHETSALARM
Jeg tror noen krasjer festen vår.
Det er SAR.
John, han kan ikke dra til kolonien om ikke vi gjør det.
Nettopp.
-Robot, send oss et annet sted! -Vent! Hva?
Hvor som helst ellers! Nå!
Vi har mistet kraft!
Hold dere fast!
Alfa Centauri.
Vi klarte det!
Piloter rapporterer.
Dra til kolonien straks dere er gjort rede for. Vær hilset Alpha Centauri.
-Si at vi kommer. -Jupiter 12.
-Jupiter 16. Klar. -Jupiter 5.
-Jupiter 33. -Jupiter 9.
Jupiter 7. Hører.
Vi har visst én i manko.
Hvem?
Jupiter 2.
Hvor er de?
Jeg kan ikke kretse!
Alle systemer er døde. Tenning, navigering, alt.
Hva gjør vi nå?
Vi må skyte oss ut.
Ikke tøys!
John, vi mister skipet.
Vi kan miste mer enn det. Vi hopper ut. Nå!
-Ok. -Pappa!
Alt ordner seg. Husk treningen din.
-Will, går det bra? -Ja!
Ok, jeg teller.
Tre...
to...
én.
Ok. Judy?
Min sitter fast!
Min også.
Judy!
Jeg er her!
Tekst: Øystein Johansen