EN NETFLIX-SERIE
När bör vi oroa oss för att ingen annan är här än?
En gigantisk illaluktande mun svalde oss. Vem vet vad de råkat ut för?
Vad var det?
TILL LUFTSLUSS OCH RYMDPROMENADSDRÄKT
Tack gode Gud!
Förlåt, dörren hade fastnat. Roboten blev tvungen att…
Jag är bara glad att det var ni.
Vad har hänt här?
-Allt verkar vara täckt av snor. -Nej, det är saliv. Kanske galla.
Vi svaldes av en underjordisk främmande organism.
-Jaha. -När kan vi flyga härifrån?
Vi måste reparera lite till innan vi kan flyga.
Hur länge tills mardrömsmaskinerna hittar oss?
Ju längre vi inte syns desto bättre är det. Vi kör utan el.
När robotarna väl hittar oss bör det vara när vi sticker härifrån.
Nu tilldelas ni era uppdrag. Förhoppningsvis för sista gången. Penny…
Jag får byta ut alla syregeneratorfilter, som nog är igensatta med nåt äckligt.
Och giftigt. Akta händerna. Jag tog med handskar.
Åt oss? Behöver jag inte göra det äckligaste jobbet på skeppet själv?
Nej. Familjen Robinson håller ihop.
Gör de?
Smith, hjälp mig i garaget.
Vi måste få luft i ventilationen om vi vill kunna andas ute i rymden.
Javisst. Jag älskar att andas.
Roboten, du måste täta navets takpaneler. Tar du hand om det?
Will, kom så går vi upp. Låt oss se om vi kan hitta Don.
Hördu!
Vi klarar oss.
Tillsammans.
Ja, tillsammans.
Vi måste byta ut resten av spolarna. Det får inte finnas rester på brännarna. Tång.
Judy berättade vad du gjorde.
Hur du räddade hennes liv och höll dig i skinnet.
Du blev lärare. Jag visste inte att du talade franska.
Lite grann.
Mina barn, alla våra barn, klarade sig ett år på egen hand.
Du var en del av det, så jag borde väl vara tacksam.
De tog hand om mig med. Vi tog hand om varandra.
Det känns som att jag missat så mycket under året vi var ifrån varandra.
Jag vet att de inte berättar allt, men jag tänkte att kanske…
Kanske vad då?
Du kanske vet om saker som kan ha hänt,
sånt som inträffat för första gången, sånt som en mor borde veta om.
Pennys första kärlekstriangel. Ingen fara. Det var väldigt tamt.
Vijay och den långa killen, Liam.
Trevlig. Lite skrytsam. Väldigt uppenbar, tycker jag.
Det måste Judy haft synpunkter på.
Vad jag kunde se fokuserade Judy på att vara en bra kapten.
Hon insåg att bara när hon inte stod i sina föräldrars skugga
fanns det plats nog åt henne att uppfylla sin sanna potential.
Men du vill mest veta hur hon var ihop med Grant Kelly.
Kom de överens?
Vad önskade du, Maureen? Att de gjorde det eller inte?
Jag… Det har inget med saken att göra.
Okej då. Ja, de kom överens.
Och Will, då? Han verkar vara mer allvarsam.
Han har mycket att tänka på.
Som vad då?
Som…
…att lära sig kontrollera kroppen. Han är ju bara armar och ben.
Okej.
Okej, det var nog allt.
Tack för hjälpen.
Jag räckte dig bara verktygen.
Kom nu. Det finns mer att göra.
Har du en ny frisyr? Jag gillar den.
Tack. Judy klippte mig.
Jaså? Och visst såg jag nåt på hakan? En skugga, kanske?
Har du börjat raka dig?
Det fanns ett hårstrå, men det blev långt. Väldigt långt.
Penny döpte det innan hon tog bort det.
-Vad döpte hon det till? -Carl.
Du, Will.
Hör på…
När vi först kom vilse,
då lovade jag att familjen aldrig skulle splittras igen.
Och för ett år sen hände precis det.
-Du hade inget val. -Jag vet.
Men jag missade en massa saker igen.
Jag fick inte ens träffa Carl.
Så när vi väl kommer till Alfa Centauri lovar jag
att vi ska göra sånt som far och son gör.
Vi ska inte fly för livet eller slåss mot utomjordiska robotar.
Ja. Det vore trevligt.
Vi ska bara göra normala vardagsgrejor,
som att jag skämmer ut dig inför dina vänner.
Eller att du måste vara hemma orimligt tidigt.
Vad sägs om att ta min veckopeng när jag inte sköter mina sysslor?
Allvarligt?
Grabben räddar oss några gånger. Helt plötsligt kräver han veckopeng.
Hur ska jag annars klara mitt spelproblem?
Att spela är bara ett problem om du förlorar.
Jag kan lära dig några saker.
Förstår du? Därför behöver du farsgubben i närheten.
Kan vi börja med nåt lite mindre?
Kan du visa mig hur man använder en rakhyvel?
Det skulle jag tycka om.
Jag med.
Om jag vore Don West, var skulle jag befinna mig då?
-Jag ser honom. -Jaså?
Niohundra meter bort.
Ser du SAR eller några av hans vänner?
Inte än, men det är bara en tidsfråga innan de listar ut var vi är.
Du, jag behöver prata med dig ett ögonblick.
Jag har funderat lite, och om vi kan ta oss härifrån på ett säkert sätt
finns det ingen anledning att slåss mot SAR idag.
Inte ens imorgon.
Min familj måste nå Alfa Centauri.
Det är viktigare för mig än nåt annat.
Hjälp familjen.
Ja, det stämmer. Hjälp dem ta sig dit.
Och om vi måste så kan vi väl tänka ut en ny plan lite senare?
Bra.
Ja, det blir bra.
Hej.
Kan jag göra nåt så att allt går lite fortare?
Det är ett enmansjobb, och det går så fort som den här kan bearbeta data.
Tillsammans igen. Allihop.
Det var ett tag sen vi var föräldrar.
Jag tror inte man nånsin slutar vara förälder.
Vi var bara arbetslösa i ett år.
Det är ett bra jobb.
Ja, det är det.
Den sista.
Två minuter till.
Medan den jobbar kan du väl titta på en sak som Penny hittade.
Jag tog alla hårddiskarna från Fortuna.
Och det konstiga är att alla hade rensats.
-Det var märkligt. -Ja.
All navigationsdata, alla flygrapporter…
Det enda som fanns att se var från övervakningskamerorna.
-Är det… -Grant Kelly? Ja.
Han försöker inte göra honom illa.
-Vad håller han på med? -Jag vet inte.
Nån sorts skanning eller avläsning. Han kollar om han lever.
När spelades det in?
Tidsstämpeln är svår att… Står det 12 där?
Tjugoförsta december, 2044.
När var det? Det var för fem och ett halvt år sen.
Har nån en extra vänsterstövel?
Någon? En gympasko går bra, men helst en stövel för symmetrins skull.
Är det Don? Don?
-Hej! -Hej!
-Hej alla! Hej, Penny. -Hej, Don.
-Åh! Svettig. Det går faktiskt bra. -Hej, Debbie!
Vi gick igenom mycket.
Var försiktig med hur du håller i den. Du bör inte klämma åt den för hårt.
Lugn, hon skämtar. Lyssna inte på den galna tanten. Gå och tvätta dig.
Hördu! Don! Varför dröjde du så länge?
Till att börja med fick jag slåss mot ett slemmigt monster
som sög i sig min vänsterstövel. Den var jättestor, två meter i diameter.
Greppstyrkan var som hos syster Louise. Hon var abnormt stark även när hon var 80.
Två meter ungefär. Det är stort.
Men det var inte det märkligaste som hände. Jag mötte en av robotarna.
-Gjorde du? Vad hände? -Det fanns ingenstans att fly!
Mitt vackra liv passerade revy framför mig. Men han dödade mig inte.
Han gjorde nåt mysko med sina klor. Han skannade mig med ett rött ljus.
Som om han kollade priset på en stormarknad.
Och förresten…den sexiga astronaut- mekanikern är på rea för 2,99 dollar.
De gjorde samma sak med Grant Kelly. De skannade honom medan han sov i Fortuna.
Tidsstämpeln på videon, den 21 december 2044,
det var bara några dagar före julstjärnan.
Då var första mötet mellan människor och utomjordingar
inte med Fågelskrämman på jorden utan med Grant Kelly i rymden.
-Fortuna var deras julstjärna. -Men alla spårningsuppgifter var raderade.
Om robotarna försökte hitta dess ursprung fanns informationen inte där.
Jo, det fanns den.
Vi vet att människokroppen hela tiden påverkas av sin omgivning på atomnivå.
Den plockar upp små mängder av partiklar och kemikalier och element
som vi stöter på i våra liv.
Vissa forskare tror att våra kroppar
fungerar som en lägesangivning på en karta över universum.
Med rätt utrustning kan man hitta varenda plats
som nån har besökt under hela sitt liv.
Som att följa kosmiska brödsmulor.
De behövde alltså Grant för att hitta jorden, men de vet var vi är.
Vad behöver de Don till?
Don är den enda här som nånsin varit på Alfa Centauri.
Nej.
Vad ska vi göra?
Vi löser det, eller hur, mamma?
Självklart.
Ge mig ett ögonblick.
Don, vilket håll gick SAR åt?
Ljudfilerna har laddats upp.
Fordonsspårningssystemet är avaktiverat.
Slappna av i axlarna. Då får du lite mer kontroll.
Ja. Okej.
Varför inte gasa på lite mer?
Nog med prat! Du kan inte skydda mig för alltid!
Hjälp Will Robinson.
Inte med detta.
Om vi verkligen är vänner och du vill hjälpa mig,
stanna då här och se till att min familj är trygg.
Jag måste göra det här. Du måste släppa taget om mig.
Vi tar oss dit snabbt och varnar dem.
Vad hjälper en varning? Hur vinner de över en armé av robotar?
-Vi har gjort det förr. -Jaså?
Alfa Centauri är inte Resolute. Vi kan inte spränga den.
De måste få en chans.
Jag vet att jag inte har samma instinkter som familjen Robinson,
men det är inget fel med att välja att rädda sig själv.
Vi har en robot och en motor. Vi kan ta oss vart som helst.
Helst en plats där marken inte försöker äta upp en.
Vi flyr inte undan det här.
Om vi bara slår våra kloka huvuden ihop
kommer vi säkert på nåt bättre, utan en robotarmé…
Är du okej?
Hjälp familjen.
Tack. Det känns alltid bättre när du är här.
Här är Will Robinson från den 24:e kolonistgruppen.
Det här är min sista sändning.
Förhoppningsvis inte den sista, men om du ser det här
kanske det inte gick så som jag hade hoppats.
Du är modig, Will Robinson. Det måste jag erkänna.
Var är du?
Jag vet att du kan upptäcka det här.
Kom och ta mig.
Will Robinson.
-Allt måste surras. -Det ligger ju grejor överallt.
Surra allt som du vill slippa få på dig.
-Kan du lyssna? -Vi måste åka!
Det är kanske bättre att se till att SAR inte kan ta sig härifrån!
Vad pratar du om?
SAR kommer inte åt Alfa Centauri om han är fast här.
Vi borde se till att han fastnar här på planeten.
-Hur då? -Med nån sorts kamikazegrej!
Släpp en rymdbil på honom!
Vi hinner inte! SAR kan ge sig av när som helst.
Det låter inte vettigt. När skannades du? För en timme sen?
Ja, ungefär.
Om robotarna visste om Alfa Centauri då, varför åkte inte SAR iväg?
Det hade vi märkt.
Hans skepp är kanske skadat. Han kraschade, precis som vi.
Han kanske vill ha mer än vägen dit.
Han vill ha nåt från Will. Det har han alltid velat.
Var är Will?
Will?
-Han har gett sig av. -Gett sig av? Vart då?
För att försöka stoppa SAR.
Hur vet du det?
Jag hittade den här. Han lämnade ett meddelande.
Här är Will Robinson från den 24:e kolonistgruppen.
Jag beklagar, Maureen.
Det här är min sista sändning.
Förhoppningsvis inte min sista, men…
Åh, Will.
…om du ser det här…
Jag borde anat det.
…kanske det inte gick så som jag hade hoppats.
Vi bör inte klandra oss själva.
-Jag ska hitta honom! -Stanna, han tog en rymdbil!
Vi når honom inte till fots!
Du! Visste du om det här? Enligt Will har ni nån sorts koppling. Visste du nåt?
Vårt enda alternativ är att ge oss upp i Jupiter och leta uppifrån.
Vi täcker ett större område då. Vi struntar i att vi måste gömma oss.
-Vi måste hitta Will innan SAR gör det. -Mamma, vänta!
Kraft på.
-Tänk om han gör det rätta? -Vad pratar du om?
Han relaterar till dem. Han kanske är den enda som kan avsluta alltihop.
Och om han inte kan det, då? Jag har lärt mig en sak sen vi åkte vilse.
Om man tror att man är den enda som har alla svar brukar man ha fel.
Har nån sett rymdbilen?
Nej, jag hittar inget. Will inaktiverade nog spårningssystemet.
Och SAR, då? Metallen bör reflektera ljus. Vi kanske ser en reflektion när vi söker.
Var är du?
Varför vill du ha tag på min son?
Will Robinson kommer för att rädda dig. Men oroa dig inte.
Jag ska inte skada honom så som du skadade mig. Jag vill lära av honom.
Vad vill du lära dig?
Varför du slutade följa din programmering…
Will Robinson gjorde nåt med dig.
Här.
Jag måste få veta vad det är. Berätta för mig.
Du är svag.
Will Robinson omprogrammerade dig till att följa hans order.
Han kontrollerar dig nu.
Will Robinson kontrollerar mig inte.
Varför tjänar du honom då?
Det var en bra början.
Jag heter Will Robinson.
Det vet du ju nog redan.
När du och jag var i grottan ville du veta nåt.
Jag visste inte riktigt vad det var då, men…
…nu vet jag nog.
Du ville veta vad som hände när roboten och jag träffades i trädet.
Det var då han började bete sig annorlunda.
Stämmer det?
Ibland kan förändringar vara skrämmande, men…
De kan också hjälpa en att bli bättre än man var tidigare.
Förstår du vad programmering är?
Frågar du om hjärtat?
Ja. Hjärtat är väl en sorts programmering, antar jag.
Det…
Det kan berätta hur vi ska bete oss…
Vad man ska riskera…
…och vilka ens vänner är.
Hjärtan kan även gå i kras.
Det kan hända med din programmering också.
Men det är vad vi gör sen som är viktigt.
Det finns nåt du måste få veta.
Dina herrar, varelserna som programmerade dig,
de existerar inte längre.
De är utdöda.
Jag vet inte vad som hände dem, men vad de än ville att du skulle göra
så spelar det ingen roll längre. De är borta.
Du kan välja din egen programmering. Du kan göra precis vad du vill.
Blir du…
Blir du ledsen över att de är borta?
Ibland känns det i hjärtat när vi är ledsna.
Inte ledsen.
Vet du hur de dog?
Jag dödade dem.
Fara, Will Robinson.
Där borta! Till höger!
Håll i er, allihop!
Jag förstår inte. Varför gjorde du det?
Döda alla herrar.
Nej!
Döda hjärtat nu.
Snälla, du måste lyssna på mig.
-Ingen programmering. -Jag vill inte programmera dig!
Inga herrar.
-Roboten! -Inget hjärta.
Nu är du fri.
Will!
Minns ni när allt det här började?
Vi ville bara ha en nystart.
Inte bara ett nytt hem, utan en nystart med varandra.
Oavsett hur många gånger allt har gått åt skogen…
Att vi fick den här tiden tillsammans…
Jag ångrar inget.
Mamma, pappa…
Jag älskar er. Jag försöker vara som ni varenda dag.
Och Judy,
du stod alltid vid min sida.
Och Penny, du skyddade mig alltid.
Don, du var som en bror för mig.
Och Smith, du är visst inte så hemsk när allt kommer omkring.
Roboten, du är den bästa vän jag nånsin haft.
Ta hand om min familj åt mig.
Jag gör det här så att ni överlever, för ni är det som betyder mest för mig.
Ni är min familj,
och jag älskar er.
Jag hoppas det räcker.
Knäpp upp hans jacka.
Han har en väldigt svag puls.
Det är ingen fara. Jag är här.
Pappa är här. Vi tar av honom dräkten.
Okej.
Okej, jag har honom.
Okej.
Du skulle ju förhindra att det här hände.
Vi litade på dig.
Du skulle ju skydda honom!
Han fortsätter blöda. Jag har inte rätt utrustning.
Jag kan inte utföra en hjärtoperation här. Vi behöver ett sjukhus.
Var ska vi hitta ett ute i rymden?
Alfa Centauri.
Är inte SAR på väg dit?
Jo, och vi ska varna dem. Vi ska rädda Wills liv.
Vänta! Mamma! Han överlever inte resan!
Vi måste försöka!
-Spänn fast honom. Gör allt du kan. -Kryoröret!
Cirkulationen saktas ner. Hjärtat får vila.
Söver vi honom arbetar inte hjärtat så hårt.
-Då har han en chans. -Gör det.
Okej.
Kom igen.
Kom igen. Dags att åka.
Vissa tycker inte att du har känslor.
Jag vet att du har det, men begrav dem nu.
Stoppa undan dem i en liten låda.
Fokusera på vad som behövs för att få oss ur den här situationen.
Vad du än gjort tidigare spelar ingen roll, bara vad du gör nu.
Och just nu är det enda viktiga att få Will till Alfa Centauri.
Kryosekvens påbörjad.
Vi måste ge oss av.
Oidentifierad uppskjutning upptäckt.
SAR ger sig av.
Hinner vi i tid?
Det måste vi.
Undertexter: Mats Nilsson