EN NETFLIX-SERIE
-Det er sirenevarsling! -Slap af.
Bliver vi angrebet?
Det ved jeg ikke. Lad os ikke overbelaste dit hjerte.
Vi bliver angrebet. Han smadrede tre.
De brød ind i dæmningen, hvilket slukkede for forsvarssystemet.
Hvad gør vi?
"Vi"? Nej. Du skal blive i sengen.
Det er okay.
Overanstrenger du dig, kan kroppen afvise hjertet.
Det ved jeg. Og så svigter hjertet.
-Og så dør du. -Så det gør vi ikke.
Nej.
Nu har vi begge mekaniske hjerter.
Vi kommer igennem det her.
Tid til kontakt, 98 minutter.
Forsvaret skal op igen.
Vores hold vurderer situationen med dæmningen.
-De forbereder forslag. -Jeg var der. Her er mit forslag.
Turbinerne er færdige.
Vi har ikke tid nok til at reparere dem.
Hvem er du?
Ekspert i ting, der ikke kan repareres. Det lød forkert.
Hvad skal vi gøre nu?
Vi skal bruge 200 millioner watt, som dæmningen stod for.
-De turbiner er uerstattelige. -Turbiner drejer.
Alt, der drejer, kan lave strøm. Som en start- og landingsmotor.
Ja, præcis!
Vi samler en masse små ting,
der kan producere nok til at erstatte de store.
Så skal alle koloniens Jupitere flyve hertil med det samme.
-Vil du tilslutte dem til byen? -Ja.
Strømnettet vil overophede.
Vi nedkøler kablerne med flydende helium. Der er rigeligt.
Hvad hvis din plan ikke virker? Vil Jupiterene være flyvedygtige?
Nej. Ikke når vi har ombygget motorerne. Det kan ikke gøres om.
I har stadig en af robotternes motorer, ikke?
Jo. Vi har en på Jupiter 2. Hvorfor spørger du?
Jeg tør ikke satse på det. Den teknologi er vores eneste chance.
Der findes andre Alpha Centauri.
Fru kansler, robotterne er nådesløse.
De finder os, uanset hvor vi er.
Vi kan ikke bruge deres motor igen.
Det var jo det, der startede det hele.
Vi må bruge vores egne værktøjer, ting der adskiller os fra dem.
Vores kløgt,
vores opfindsomhed
og vores mod.
Sådan vinder vi.
Jupiter 17, land tættere på!
Vi er mange, der skal være her, så tænk ikke på malingen!
Vent ikke på, at de lander! Kom videre med kablerne!
I har brug for lidt hjælp.
Ja.
-Er der nok? -Det er fint.
Okay.
Så, John…
Alt uvæsentligt personale, kom til Evakueringsstationen.
Børnene rejser snart.
Robinson, hjælp!
Ja, jeg kommer.
Kommer straks.
Den første konvoj af børn og syge rejser nu.
Kom så. Denne vej.
Alle er væk.
-Leder du efter din evakueringsgruppe? -Jeg ved, hvor jeg skal hen.
Tid til kontakt, 20 minutter.
Hvornår kan forsvaret komme op?
Vi er på rette vej, hvis vi forstætter i dette tempo.
Godt.
Maureen, har du et øjeblik?
Ikke rigtig.
Jeg vil bare vide, hvad vores odds er.
Alle arbejder hårdt på at øge dem.
Farvel, Smith.
Vent. Du er den eneste, der kan hjælpe mig.
Klarer vi den eller ej?
Da jeg var en lille pige, kiggede jeg i timevis på stjernene om natten.
Jeg vidste, der var en anden verden derude, der ventede på mig.
Det virkede umuligt at nå den,
men her er jeg.
Vores odds er værre end normalt, men vi klarer den,
for det skal vi.
Tak. Mere behøver jeg ikke vide.
Det her må se slemt ud,
men du må forstå situationen.
Hvis vi tror på Maureen Robinson,
vil solen skinne på en idyllisk grund, som jeg ejer.
Det er min eneste chance for at få det.
Hjælp, dr. Smith.
Hjælp hvem?
Og sig ikke familie. Jeg har ikke en.
Så jeg hjælper ikke nogen.
Hjælp, dr. Smith.
De klarer den. Judy er med dem.
Dette er Judy Robinson. Jeg tjekker bare Wills status.
Hans tilstand er uændret.
Ved nogen, hvor vi skal hen?
Jeg hørte, vi er på vej til en kobbermine.
De første kolonister begravede deres MHRTG'er der, da de fik grøn energi.
De bruger atomaffald til at skjule os?
Måske er det ikke så slemt. Hvor nukleart er det?
Vi burde ikke evakuere. Vi burde hjælpe til.
Lederne anerkender os ikke.
Jeg er enig.
Reddede vi ikke alle vores forældre?
Jo.
Og så flygtede vi fra robotter.
Vi er gode til at flygte.
De sidste Jupitere lander nu.
Godt, Don. Få dem tilsluttet med det samme.
Stop!
Nej! Man sætter aldrig indgangen i udgangen!
Al strøm vil ryge tilbage igen!
Du bliver til en kæmpe ildflue
og griller alle, der rører ved den!
Hvad tænkte du dog på?
Godt klaret. Tak. Stolt af dig.
Minimumskraft er opnået.
Aktiverer skjolde.
EMF-tårne online.
Okay, det er en start,
men ingen fuld dækning før alle Jupitere er tilsluttet.
Skjolde på 65%.
Målet holder kursen.
De stopper ikke?
De accelererer. 3.000 kilometer i timen.
4.000. 6.000. 9.000.
De opdagede vores skjold. De prøver at tvinge sig igennem.
Skjolde på 85% og stiger.
Jeg sætter den sidste til nu. Sig, det er nok.
Det bliver tæt.
Skjolde på 90%.
Omberegner tid til kontakt.
Ti sekunder.
Ni, otte,
syv, seks,
fem…
…to, en.
Skjoldene er oppe. Kom de igennem?
Base til konvoj. Hvad er jeres status?
Hvad er det for en lyd?
Vores radioer er ubrugelige,
for robotterne er her.
Will, er du okay?
Ja.
Jeg må se, om nogen er blevet skadet.
Bliv i vognen. Du er i sikkerhed herinde.
Har nogen set vores chauffør?
Er det ikke ham?
-Hvorfor løber alle? -De kommer!
-Vi må væk herfra. -Jeg er enig.
Afsted!
-Kom nu. -Kom nu!
Hvad betyder det nye ansigt?
Du vil have motoren.
Selvfølgelig. Du vil altid have motoren. Men hvorfor nu?
Vi ville hurtigt være på Alpha Centauri, hvis du tændte for den.
Fare.
En meteor kan ikke have forudsaget så stor ødelæggelse.
Nej.
Hvad gjorde så?
Jeg dræbte dem.
Hjælp mig, en eller anden!
De må ikke få fat i motoren!
Stop!
Advarsel, indsæt drop.
Advarsel, status kompromitteret.
Advarsel, risikerer hjertesvigt.
Vend tilbage til din seng.
Will!
Undskyld mig!
Will! Du godeste. Du bør ikke være herude.
-Det er motoren. -Jeg får dig væk…
De kan bruge dem som våben.
Hvad mener du?
Deres motorer flår huller i rummet.
Ved du, hvad den ville gøre ved en planet?
-Nej. -Du har allerede set det.
Planeten vi strandede på,
den med meteorerne og den kæmpe manglende del.
Den, hvor alle før os var uddøde?
De må ikke få fat i den motor.
Okay, jeg henter Judy.
Nej! Der er ikke tid.
Det skal være dig.
Will, jeg kan ikke.
Penny.
Lyt til mig.
Jeg kender dig bedre end nogen anden.
Du er klog, modig og stærkere, end du tror.
Du kan gøre det.
Okay.
Du bliver her.
Og får det ikke værre.
Jeg går bare en lille tur.
Bare endnu en dag på Alpha Centauri.
Solen skinner ligesom i brochuren
og er ikke indhyllet i røg.
Ingen brændende vragstumper.
Ingen robotter.
Jeg har brugt så meget tid og energi de sidste to år
på ikke at røre ved fremmede objekter,
og her er jeg så.
-Penny? -Gudskelov, du er her.
Jeg prøver at hjælpe sårede, og så ser jeg dig gå her.
De må ikke få den her. Robotterne kan bruge den som en bombe.
En stor en. Den kan flå huller i rummet.
Stop forklaringen! Vi gør det.
-Tag den anden side. -Okay.
Bare rolig. Den sidder fast. Lad os fortsætte.
Penny!
Penny, kom nu!
Hvad laver du?
Penny!
Du er døende, ikke?
-Penny, kom nu! -Jeg kommer.
Penny, der er ikke tid. Lad den være!
Jeg vil ikke såre dig, så pas på med kløerne.
Jeg hedder Penny Robinson.
Jeg er ikke ude på problemer.
Så det er sådan, bogen ender.
-Penny! -Du sagde, hun var lige bag dig.
Se.
Hej, har du et navn?
Robot er allerede taget.
Må jeg kalde dig Sally?
Du ligner en Sally.
Penny?
Penny. Hvad gjorde du?
Jeg hjalp hende.
Ikke andet?
Da jeg så hende, tænkte jeg på, at når jeg behøver hjælp,
har jeg min familie og mine venner,
men hun havde ingen. Det har ingen af dem.
Vi må også hjælpe dem.
Jeg gør det ikke nemt for dig.
Jeg er mundlam.
Det er den virkning, jeg har på folk.
Det her ændrer alt.
Hjælp Will Robinson.
Hej.
-Jeg må fortælle dig noget. -Hvad?
Jeg sagde det jo.
Du er blevet bedre.
Problem, Penny Robinson.
Er jeg et problem?
Problemer.
I problemer. Vi arbejder på præpositioner.
De må ikke få motoren.
Men det vidste I allerede.
Vær forsigtig, Sally.
Hej.
Ja, jeg ved det.
Det er slemt, men du havde meget at gøre.
Ja, Will Robinson.
Så lad os finde skibet.
Spænd selen.
Er du sikker?
Jeg kan sagtens flyve den her Jupiter…
…hvis flymanualerne stadig er gældende.
Jupiter 2 til Penny og Judy Robinson.
Vi henter jer og motoren.
Gør vi?
Vi er på vej. Send mig jeres position.
Kom ikke herhen. I bliver skudt ned.
Hvad er status?
Vi er afskåret fra konvojen, men vi er okay her.
-Er du ikke syg, Will? -Jeg har det fint.
Mit hjerte er uforgængeligt. Forresten gav du mig en idé.
En stor en.
Ved mor og far det?
Systemer online igen.
Okay. Skift til satellitvisningen. Vis os vejen ud af byen.
Bekræftet. Det er på skærmen.
Er de robotter på jorden?
De kæmper mod hinanden.
Det er godt, ikke?
Jupiter 2 til basen. Det er Will Robinson.
-Will? -Will?
Hvem styrer rumskibet?
Mig, Maureen.
Smith?
Hvorfor lyder folk så overraskede?
-Will… -Hør her.
Tiden er knap.
Penny og Judy har motoren fra AAR's skib.
Han må ikke få den, uanset hvad. Den kan ødelægge planeten.
Det sørger vi for.
Du kan ikke tage alene afsted igen!
Jeg er ikke alene, mor.
Jeg ved, hvordan vi afslutter krigen.
AAR tog fejl…
…ligesom mig.
Robot og jeg var ikke et tilfælde. Det beviste Penny.
Alle robotter kan være frie. Nogen skal bare overbevise dem.
Bare…
…vent til Robot kommer tilbage.
Robot?
Hvad med dig?
Jeg krydser fingre.
Will?
John, hans hjerte kan ikke holde til det.
Hej. Han sagde, vi skulle vente, så det gør vi.
Men først.
Lad os få vores børn væk derfra. Kom så.
Hvor skal vi hen?
Okay. Jeg tror, vi taber.
Det ved jeg.
Judy, Penny, hvis I kan høre os,
vi kommer for at få jer og motoren ud. Mød os ved hovedvejen.
Vores lift er her! Okay, hold hovedet nede.
-Far! Godt. -Kom så. Fart på!
-Værsgo. -Ind. Hurtigt!
-Afsted. -Godt. Jeg er inde.
-Er I okay? -Kom så. Afsted.
Vi må finde et sted, hvor robotterne ikke kan få fat i den.
Da vi satte alle jupiterene til elnettet,
du ved, det, man aldrig må gøre?
At sætte indgangen i udgangen?
Det gør vi.
Ja.
Du burde ligge ned.
Det gør ikke noget.
Hvad er det for et sted?
Hjemme.
Er andre bekymrede for, at her er mange robotter?
Det satser vi på.
Du er en af dem.
De lytter til dig.
Jeg vidste, du ikke ville komme her uden mig.
Men nu skal du gøre det færdigt.
Fortæl dem alt.
Da motoren er slukket, kan de ikke fornemme den,
så de gennemsøger alle Jupitere.
J65'eren. Det er os.
Det er Don.
-Og det er dem. -Maureen, vi er inde. Jeg lukker døren nu.
Var den svær at finde?
Den var røget til genbrug.
Autoriteterne bugserede den væk, da den ikke var lovlig.
Den fungerer stadig, ligesom mig.
-Vi bruger den forhåbentlig ikke. -Okay.
Jeg er ved undergrundsstationen. Jeg håber, I hygger jer.
Det gør vi, Don. Vi er klar.
Okay, indgang i udgang.
Jeg tæller til en.
Vi er ikke elektrificeret, Don.
Hvad sker der?
Et tilbageslag.
Kan du ordne det?
Jeg skal bare lodde kondensatoren.
Hvor er den?
Åh nej!
Nej! Hvorfor placere en rist her?
De nærmer sig.
Kom så, Don. Du lader ikke din familie dø,
-fordi du ikke kan forbinde en ledning. -De er ved Jupiteren lige ved siden af os.
Don, hvis du har en løsning, så skal det være nu.
En gang hårdnakket, altid hårdnakket!
Nu!
Tak, Don. Vi klarer den, indtil videre.
Skønt.
De giver ikke op, bare fordi de fik stød.
Du gjorde, hvad du kunne.
-Gem dig. Vær forsigtig. -Vi ses på den anden side.
Okay, lad os slå os ned.
Det elektriske felt holder,
indtil brændstoffet er opbrugt.
Hvor længe er det?
Til Will kommer tilbage.
Will… Hold dig vågen.
Vi er her, men de er ikke så glade for at se ham.
Robotten tegner billeder.
Det er historien om jer to.
Hvordan I mødtes.
Hvordan du ændrede ham.
Will, han tegner noget nyt.
Det er vist et billede af din søster, der gør, som du gjorde.
Skaber kontakt til robotten.
De hører ikke efter.
De går.
Kan du gøre noget?
Stol på, Will Robinson.
Nej.
Hvad gjorde du?
Hvorfor gjorde han det? Det skulle han ikke have gjort.
Du ved hvorfor.
Lad os få dig tilbage til skibet.
Jeg kan stadig mærke ham.
Han er borte.
Jeg beklager.
Vi skal afsted.
Det sidste, han sagde,
var "stol på".
Måske stolede han på, vi tog afsted uden ham.
Ifølge det her er jeg fuldstændig helbredt.
Det er en del af Robot.
Han lagde den der vist, da han lagde hånden på dit hjerte.
Han reddede mig.
Han reddede også mig.
Hvordan?
I sygeafdelingen
skulle jeg til at gøre noget, man ikke kan fortryde.
Jeg troede ikke, jeg havde et valg, men robotten gav mig et.
Jeg troede, han bad om hjælp,
men han ville hjælpe mig.
Han vidste, hvad jeg havde brug for. Han vidste altid, hvad vi havde brug for.
Kommer lyden fra dem?
Det er en kommando.
Hvilken kommando?
Primær brændstoftank opbrugt.
Skifter til reservetank.
Brændstofniveau på 10%.
Brændstofniveau på 9%.
Foruden at være soldater og dyrke majs,
arbejdede I på forskningsprojekter.
Fortalte Judy det?
Alle troede, jeg var død, men du holdt mig i live.
Det havde mange ikke gjort.
Du var en falden helt. Den mest anerkendte astronaut nogensinde.
At sidde ved køkkenbordet
og skrive dit cv på et stort stykke pap
med tuscher, der lugtede af jordbær.
Første mand på Mars.
Den første mand, der forlod solsystemet.
Den første til meget.
Det er svært at leve op til.
Tuscher, der lugtede af jordbær.
Det lyder rart.
Ja.
Mine præstationer blegner i forhold til.
-Det tog også mig lang tid at regne ud. -Brændstofniveauet er kritisk.
Vi har ikke mere brændstof.
Afsted!
Skynd jer. Ind med jer, børn.
Kender du planen?
Ja, vi er klar.
Pas på vores børn.
Vær forsigtige!
Du kører!
Hej.
Der er en italiensk restaurant i nærheden af parken.
-Virkelig? -Ja.
Tror du, de laver en anstændig gnocchi?
Når det her er overstået, kan vi finde ud af det,
bare dig og mig?
Det lyder godt.
John.
John!
En dag får jeg dig at se tæt på.
Det ser anderledes ud heroppe fra, ikke?
Jo.
Da jeg var på din alder, drømte jeg om at være heroppe.
Men det er bedre, end jeg havde troet.
-Ja? -Ja.
For jeg er her med dig og dine søstre og din far.
Hej!
Kender du Will Robinson?
Jeg er hans mor.
Du er den næste.
Det er fra Will.
AFSPIL MIG
Jeg kender de motorer.
Will Robinson.
Du skal slukke for den.
Nej.
Sluk for den, nu!
Dræb skabere.
Dræb hjerte.
Han tager os med ned.
Will!
Will, nej!
Stol på, Will Robinson.
Han vidste, du ville gå efter mit hjerte igen.
Og jeg stoler på ham.
Jeg er okay.
Robot?
Robot, er det dig?
Sikker, familie.
Så mindre end 24 timer efter familien Robinsons ankomst,
er Alpha Centauri smadret.
Det ser altså ikke for godt ud.
Jeg ser det som en mulighed for at gøre det bedre anden gang.
Der bliver meget at lave.
Jeg trænger til et kram.
Er der andre?
Det er vist mit job at skrive epilogen. Det er fint. Det er et nemt arbejde.
Jeg sidder i en stol og skriver på et stykke papir,
mens mor er i kredsløb
og bygger et rumskib til at erstatte Resolute.
Hun assisteres af avancerede væsener, hvis teknologi stadig minder om magi.
Tja…
Og også Don.
-Ja. En anden… -Lige der.
Ja, det ved jeg. Men flytter vi på ting…
Tag den her. Værsgo. Pas på.
Efter robotterne blev frigjort,
kunne de gøre hvad som helst.
De fleste rejste og sagde ikke, hvor de tog hen.
Nu, hvor de skriver deres egen programmering, er de forskellige.
Efter Sally blev samlet igen, tog hun afsted næsten med det samme.
Jeg var skuffet i starten, men så indså jeg, hun bare er en pige,
som vil finde sin plads i universet.
Det tror jeg, hun fik fra mig.
Far har aldrig været så afslappet.
Man siger, at mere end nogen andre, så sætter soldater pris på fred.
Judy drøner afsted,
men hun indså vist, at hun ikke skal bevise noget for andre.
Jeg har ikke set dr. Smith længe, hvilket gør mig nervøs.
Du ser bedre ud.
Du har fjernet beviserne,
men jeg ved, hvad du gjorde, og hvem du virkelig er.
Tror du, jeg falder for det samme trick?
Det er ikke et trick.
Det er en tilståelse.
Fange 002, du har en gæst.
Har du bagt mig en kage med en fil i?
Jeg bager ikke.
Og det har du ikke brug for.
Da jeg gennemgik passagerlisten for Solidaritys jomfrurejse,
stødte jeg på navnet Jessica Harris,
autoriseret af dr. Zoe Smith.
Hvem er hun?
Min søster…
…teknisk set.
Hun vil ikke kendes ved mig.
Så kender hun ikke dit sande jeg.
Jeg ved ikke, hvem jeg er længere.
Det gør jeg.
Når du kommer ud,
så find mig.
Mor! Kom nu! Maden bliver kold!
Vi ser ad.
Jeg måtte improvisere med hybrid-majsene.
Selvfølgelig.
Undskyld forsinkelsen. Debbie sloges med en ged.
Wow!
Alt dufter fantastisk! Det er første gang i lang tid.
Ja. En civilisation er fedt, ikke?
Vi planlægger ikke at forlade galaksen.
-Har du sagt, det er okay? -Jeg vidste intet.
Jeg har allerede fløjet i over 100 timer,
og jeg er ikke alene.
Stol på Will Robinson.
Okay, men kom hjem til jul.
Det skal vi nok. Bare rolig.
Det lover jeg!
Jeg lover det.
Okay.
Okay. Jeg er sulten.
Hvad med en bordbøn?
-Må vi spise? -Ja.
Tak.
Send den videre.
Er det til mig?
Det er nemmere sådan.
Sæt farten lidt ned!
Will sagde: "Bare rolig. Jeg lover, jeg kommer hjem til jul."
Men tingene ender ikke altid, som vi gerne vil.
Slut.
På første kapitel.
Dette er Will Robinson fra den første Menneske-Robot Udforskningsgruppe.
Jeg ved ikke, hvor vi er lige nu…
…men her er smukt.
Tekster af: Mads Jensen
TIL MINDE OM KEVIN BURNS