Tenkrát a teď
- Už se to nese! - No teda!
Podle tradice dneska budeme vzdávat díky.
Já mám úžasnou ženu a skvělého syna,
který udělá něco, co jsem já nedokázal.
Vyhraje floridský šampionát v plavání.
Nesahat.
- Co děláš, Pedro? - Asi se půjdu projít.
To teda ne, chlapče.
Dneska je Den díkůvzdání. Je to velký svátek.
Podle tradice bychom ho měli strávit s rodinou.
Chtěla bych vám všem poděkovat, že jste přišli,
a zvlášť těm, kteří už se tu neukazují, a přesto nás poctili svou přítomností.
Fakt se nechceš stavit?
Tátovi stačí ještě tak dvě flašky vína a začne zpívat a hrát na piano.
To zní parádně. Ne, radši zůstanu tady.
Hej, poslouchej, chybíš mi.
- Taky tě miluju. Moc. - Já tebe taky. Ahoj.
- Ten mobil ti zabavím. - Promiň.
- Protože nemyslíš na… - No jo.
No tak, holka, běž za ním.
Mám tě tu nechat samotnou? To teda ne.
- Mně je Díkůvzdání úplně volný. - A mně snad ne?
Ve Španělsku radši kritizujeme, než děkujeme.
A my zas radši děláme psychoanalýzu.
To je docela blbý.
Zapomeň na ně. Ať si tu rodinu nechají i s těmi problémy.
Nám stačí dobří kamarádi.
- Na kamarády. - Na život.
Jak jsi na tom?
Co se sakra stalo, Pedro?
Nevím.
V těch účetních knihách je můj podpis. Moje jméno.
Zmanipuloval jsem je, protože jsi slíbil, že ty peníze vrátíš.
Jo.
Tady bychom to neměli probírat.
Hej.
Jsem tu zavřenej už dva dny.
Zablokovali mi účty. Nemůžu ani zaplatit kauci.
Já tě odsud dostanu. Slibuju.
Nic jsem neprovedl.
Jsem poctivý člověk.
Krádež jsem nahlásil.
A když jsi mě požádal, abych ti pomohl, udělal jsem to.
Nezapomenu na tebe, Ernesto. Slibuju.
Dostanu tě ven.
Dostaň mě odsud.
MIAMSKÁ POLICIE
Neházej vinu na mě, já za to nemůžu.
On se pro mě obětoval.
A já snad ne?
Nebýt mě, seděl bys v té cele ty.
A o všechno bychom přišli.
O kampaň, o dům, o rodinu.
Volané číslo neexistuje.
Uklidni se, Sofío.
Klid, prosím tě. Hugo nic neví.
Jo? Fakt? Jen jsi řekla: „Hele, zlato,
musíš poslat vyděračskou esemesku mým kámošům, neptej se proč.
Na nic se neptej. O nic nejde.“
To snad není pravda! Je to průser. Nemělas ho do toho zatahovat.
- Týká se ho to. Je to můj syn. - Ne, není!
Není to tvůj syn, Dani.
Je to syn ženy, kterou jsme před 20 lety zabili.
Co když zjistí, proč je vydíráme, a někomu to řekne?
Zamysli se, proboha. Nechápeš, že to dělám pro nás?
Marcosi, promluvíme si? Zavolej mi. Ničemu nerozumím.
Vítej! Chyběl jsi nám tady.
Jsem tu.
Zpátky v práci.
Nevypadáš dobře.
Jenom… poslední dobou moc nespím.
Fakt je to ten důvod?
Napadá tě snad jinej?
Mluvil jsem s Isabel.
Ptal jsem se, jestli s námi oslaví Díkůvzdání.
Jo.
Já jsem taky hledal útočiště na klinice, když tvoje máma umřela.
Do domu jsem nechtěl ani vkročit a…
Nevzpomínáš si. Byl jsi malý.
Vím, že jsem to podělal, tati, ale je to moje věc. Jo?
Isabel tě moc miluje.
A mluvil jsem s ní o tom, jak člověk může…
převzít odpovědnost za svoje činy.
Myslím, že máš čas to ještě napravit.
Postarám se o to.
Dobře.
Hej.
Co tady děláte?
Chci vědět, jak na tom Hugo je.
- Víte, že dovnitř nesmíte. - Vím.
Je v kómatu.
Podle doktora je jeho stav vážný, ale stabilizovaný.
Jste ráda?
Má mi toho hodně co říct.
Těsně před tou nehodou mi volal.
Že mi chce všechno říct.
Že už ho to lhaní unavuje.
Co tím asi myslel?
Netušíte?
Snad se brzo probere, aby nám pár věcí vyjasnil.
Hezký den.
Zdravím, jak je?
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Zdravím, pane poručíku. Co je?
Odznaky a pistole na stůl. Obě.
Cože?
Slyšely jste. Šup.
Willisi, počkej.
- Napíchly jste dům bez povolení. - Vysvětlím.
Neposlechly jste. Vysvětlení si nech.
Odznaky a pistole na stůl. Hned.
Ten případ by se nevyřešil. Musela jsem něco udělat.
Museli s tím mít něco společného…
Hele…
Vím, že jsem se neměla hnát za důkazy,
- když soudce nedovolil… - Na vás se zákon nevztahuje?
Vztahuje. Ale ti vrazi by tak zůstali na svobodě.
Pane, já si nemyslím, že by se na nás zákon nevztahoval.
Ale díky těm štěnicím máme důkaz, že v tom byli zapletení.
Herrero zaplatil špinavými penězi od otce.
Když to soudce nepřijme, není to důkaz.
Ale my známe pravdu.
A já vím, že získám takový důkaz, který soudce přijme.
To ti slibuju. Willisi, prosím.
Víš, že jsem jediná, kdo ten případ může vyřešit.
Zahájím interní šetření.
Zatím jste obě postaveny mimo službu.
Belindo, počkej.
Pane poručíku…
Belinda si myslela, že máme povolení a odposlech je schválený.
Jak jinak?
Bylo to čistě moje rozhodnutí.
Neměla by být potrestána za něco, o čem nevěděla.
Beru to celé na sebe.
Dobře, Floro.
Belindo, ty můžeš jít.
Můžeš si za to sama.
Proč jste mi o té analýze neřekla?
- Říkám to teď. Co na tom záleží? - Co na tom záleží? Jsem váš nadřízený.
Všechny otisky v tom autě se vysvětlily.
Něco nám muselo uniknout, protože ji někdo zabil.
Musel tam nechat stopy.
Jste jak posedlá.
To máte pravdu.
Hej, o kolik se chcete vsadit,
že najdu něco, co nás dovede k vrahovi?
O večeři.
Platí.
To, že se mi líbíte, neznamená, že se můžete utrhnout z řetězu.
Vyšetřování vedu já.
Každé vaše rozhodnutí musím nejdřív schválit.
Jasný?
Nažhavte peněženku. Mám rád vysoký roštěnec.
Fajn. Nejdůležitější je, že o nás konečně píšou hezky.
Může za to hlavně návštěva útulku pro bezdomovce.
Fotky Pedra, jak nabírá omáčku a batáty,
musí zdobit titulní strany všech novin ve městě.
Fotografové budou i na večírku sdružení podnikatelů.
- Je důležité… - Neoslavíme Díkůvzdání doma?
Bude tam spoustu vlivných lidí, a když nám někdo z nich vypíše šek…
A co naše děti?
Ty už vědí, že je letošek trochu jiný.
Nicméně Díkůvzdání oslaví s Rodrigem a Marisou.
Proberem to pak.
- Tak do práce. - Jo.
Takže…
V tom útulku pro bezdomovce řekneš tohle.
S Díazem jsme zpřetrhali vazby. Jeho čin námi otřásl.
„Od Ernesta Díaze se distancujeme.
Jeho čin námi otřásl.“
A co presumpce neviny?
Veřejnost už ho odsoudila.
MANAŽER ZRÁDCE
To je to, co nás zajímá.
Tohle já říct nemůžu.
S Ernestem spolupracujeme léta.
- Zaslouží si… - Co, Pedro?
Poplácání po zádech? To by byl tvůj konec, jasný?
Takže se podívej pravdě do očí. Manažer tvojí kampaně je podvodník.
A čím dýl budeš čekat, než se od něj distancuješ,
tím míň hlasů dostaneš.
Pedro. Řekni mi konečně pravdu.
Nevěděli jsme, co dělat.
Mrzí mě to, mami.
Pojď!
- Kam? - Kam asi?
- Na policii! - Ne!
Vilasovi mají právo vědět, co se stalo.
Manžel té mrtvé ženy má taky právo vědět, co se stalo!
Udělali jste něco strašného.
Zpanikařili jste.
Byla to chyba, chlapče. Oni to pochopí.
Ne, nepochopí to. Obviní z toho mě, mami.
Já nechci do vězení, mami.
Já nechci.
Manueli, můžete to vzít dolů?
Nečekala jsem, že se potkáme.
V mým bytě, v mojí posteli.
Nevím, co myslíš, že se mezi mnou a Sofíou stalo, ale…
Takže tys s ní nespal?
Ne.
Jistěže jo.
Promiň.
Je mi to líto.
Tak to jsme dva.
Děláš chybu, že s ní jsi.
A až si uvědomíš, co jsi ztratil,
bude pozdě.
Když přendáváte těstoviny do hrnce, dělejte to takhle.
Jako by byly…
Co tu děláš?
Chtěl jsem ti popřát pěkný Díkůvzdání.
…aby byly čerstvé.
- Díky. - …je připravit sami.
Jdeš ale o den dřív.
Takže ty víš, kolikátýho je?
Já myslel, že sis to popletla.
- Poslouchej. - Nepopletla? Super.
Tak si to spočítáme. Kolik dní už čekám na svoje peníze?
Bernie, pracuju na tom.
Marcos mi brzo řekne, kde má jeho otec schované peníze.
Vy dva jste se docela sblížili, co?
Jo. Trávíme spolu dost času. Už brzo…
Tak proč sakra bydlíš v tomhle špinavým motelu, a ne u Marcose doma?
Jeho holka začala trochu žárlit.
- Nechtěla jsem riskovat. - Fajn.
Víš, jak nepříjemný to bude, jestli se mnou budeš hrát tuhle komedii?
Já nic nehraju. Jenom potřebuju víc času.
Já taky nic nehraju.
Máš pět dní.
Kolik máš dní?
Pět.
Dobře.
Ahoj.
Díky.
Nechceš jít dál?
- Můžu ti nabídnout víno nebo něco? - Vodu, díky.
Posaď se.
Promiň. Prosím.
Nemáš u sebe nějaké dokumenty
- k případu Daniely Mariniové? - Co?
Ten spis je docela tenký, tak mě napadlo, jestli sis nevzala práci domů.
Jo, vzala.
Posaď se, prosím tě.
Nepřestanu na tom případu dělat jenom proto, že jsem mimo službu.
- Přestaneš, Floro. - Ne.
Přesně to uděláš.
- Fakt? - Ten případ už není tvůj.
Když nás dali dohromady, říkala jsem si, jaké mám štěstí.
Jsi chytrá a svědomitá.
A byla jsem ráda, že jsi ženská a nebudu muset řešit nesmysly.
Vzhlížela jsem k tobě pro tvůj zájem.
Ale tebe zajímá jenom ta tvoje posedlost.
Kdybych tě zajímala já, neohrozila bys moji pozici.
Detektivkou jsem chtěla být odjakživa.
Málem jsi mi to překazila.
Proč bys to parťačce dělala?
Belindo.
Ukradl váš manažer ty peníze?
Je na soudech, aby o tom rozhodly.
Můžu jen říct, že se mnou Ernesto Díaz spolupracuje
velmi dlouhou dobu a moc by mě překvapilo,
kdyby ten problém neměl rozumné vysvětlení.
To už by stačilo.
Děkuji vám, že jste přišli.
Je to významný den. Rodina čeká, až naporcuju krocana.
Takže díky moc, že jste tady.
Moc si toho vážím a přeju vám krásný Den díkůvzdání.
- Děkuji. - Jaké rozumné vysvětlení?
Děkuji. Díky, že jste přišli. Vážím si toho.
Hej, co to jako mělo být?
Hele, ještě jednou se mnou takhle promluvíš a máš padáka.
- Pedro, uklidni se. - Já jsem klidný.
To já jsem tu kandidát.
Tvých rad si vážím, ale šéf jsem tady pořád já.
Rozumíš?
Jasně.
- Jo. - Díky.
Pojďme se napít.
Musíme zjistit, jak stíháme tu večeři s podnikateli.
Neslyšelas, co jsem teď řekl?
Nechci Díkůvzdání trávit s podnikateli. Strávím ho doma s dětmi.
Jestli se chceš přidat, paráda.
Pedro, potvrdili jsme to.
Tys jim to potvrdila.
Mě o tom nikdo neinformoval.
Jestli Marwen na tu akci chce jít, bezva.
Ty běž s ním, jestli chceš. Nic s tím nenadělám.
Ale já půjdu domů slavit s dětma.
Byl bych rád, kdybys šla taky.
Je to na tobě.
Luisi, ten chleba.
Neměli jsme večeřet s Rodrigem a Marisou?
Luisi, no tak. Chceš večeřet radši s nimi než s námi?
Plán se změnil, zlatíčko.
- No super. Jako vždy. - Vždy?
O všem rozhodujete bez nás. Nikdy se neptáte na názor.
- To je takový blbý rodinný zvyk. - Najezme se v klidu.
- Je to moc dobré. - Ticho.
Prosím vás, uklidněte se. Užijeme si dobrou večeři.
Promiňte, ale tak narychlo by se krocan nerozmrazil.
Kuře je skvělé. A vy se k nám připojíte, Carmen.
Najíte se s námi, protože si to zasloužíte, jo?
Protože jste součástí rodiny a všechno je v naprostém pořádku.
Prosím, Carmen, posaďte se.
Jo?
Dokonalé. Tak. Teď jsme tu pospolu jako rodina. Výborně.
Nebojte, mně stačí tortilla.
Jaká tortilla? To fakt… Ne.
- Nepřemlouvej ji. - Ne. Může jít domů.
Bude lepší, když půjdete. Vezměte si volno.
Zítra klidně taky, jestli chcete.
Buďte s rodinou. Je to významný den. Díky moc. Opravdu.
Děkuji, Carmen.
Vážně, Carmen. Díky moc.
Děkuji vám oběma.
Kuře? To jako fakt?
- Co je, Luisi? - Jsem vegetarián!
Vegetarián? Cože? Odkdy?
- Posloucháš mě vůbec někdy? - Odkdy je ten kluk vegetarián?
- Víš co? To je jedno. - Dost už! Ne!
Oslavíme to podle té zatracené tradice.
Chci poděkovat za to, že vás mám ve svém životě.
Rodina je na prvním místě.
Přestože se občas hádáme,
přestože si občas nerozumíme,
přestože občas ne…
neděláme to, co od sebe navzájem čekáme.
Jsem vděčný za to, že si vždycky můžeme věřit.
Že se vždycky podpoříme.
To nemůžeme přijmout.
Proč ne? Peníze na jeho vzdělání.
- Je to maličkost. - Ten chlapec k nám byl tak laskavý.
Ale pane, paní, to je příliš.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé, buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Odpusť nám naše viny…
Svatá Maria, Matko Boží, pros za nás hříšné
nyní i v hodinu smrti naší. Amen.
Vyhlídky nové kliniky
pro příští rok vypadají mnohem líp.
Nemám pravdu, Marcosi?
Marcosi?
Marcosi.
Prosím?
Je ti dobře?
Jo, je mi skvěle. Cos říkal?
Ta nová klinika. Říkal jsem jim…
Ano, nová klinika má
pro příští rok moc dobré vyhlídky z hlediska obratu…
Chlapče.
Předtím jsem mluvil se Silvií.
Tu policistku stáhli z toho případu.
Tak hlavu vzhůru.
- Určitě se ti hodně ulevilo. - Jo, to je super.
Už musím jít.
Mám něco důležitého. Omluv mě.
Další.
Armando Cruz. Můžete jít. Děkuji.
Tak, další.
Zdravím.
Co je to za lidi?
Nechala jsem vám vzkaz.
Vážně.
Jsou to všichni záchranáři,
policisté a kriminalisté, kteří se dotkli auta Jessicy Thompsonové.
Odebírám jim otisky prstů,
abych je mohla porovnat s otisky z místa činu, takže…
Nechala jsem vám vzkaz.
Vím, že teoreticky všichni měli mít rukavice, ale kdyby náhodou.
Když se vám chce.
Ahoj, Susan.
- Noro. - Flora.
Pojďte dál.
Jak jste na tom, Liso?
Dobře. Johnny.
Máš návštěvu.
- Zdravíčko. - Zdravím.
Neměla byste slavit s tím svým?
- Ne. Rozešel se se mnou. - Cože?
To nic. Prý moc pracuju.
To mě mrzí.
- Ale měl pravdu. - Ty máš co říkat.
Nemáte poblíž příbuzné?
- Ne. - Pojďte.
- Povečeřte s námi. - To ne.
Prostřeme pro vás.
- Jo? - Pojďte.
- Stejně mi dlužíte večeři. - Jo?
To teda jo.
- Posaďte se sem. - Dobře, díky.
- Jo. - Já vám pomůžu.
- Dobře, díky. - Není zač.
- Posaďte se. - Tady.
Nechci vás urazit, ale já nejím maso.
Ale ne.
No jo.
Zbyde víc pro nás.
Tady jsou fazolky, kukuřice a v kuchyni bramborová kaše.
Skvělé.
Než se do toho pustíme, můžu vyřídit tady tohle?
Nemůžu se dočkat.
Našla jsem další otisky
a nepatří Jessice Thompsonové.
Musí patřit vrahovi.
Pane jo.
Nechcete vodu?
Dobrý?
- Nemám odejít? - Ne.
- Chceš si lehnout? - Ne, nic mi není. Dobrý.
Dobře.
Sakra.
Už jdu.
Tommy.
Nazdar, chlapáku.
Jak se vede, co?
Obejmi mě.
- Ať to nespadne. - Kdys mi to chtěla říct?
Drby se šíří rychle.
Víš, že mám svoje špehy.
Tommy tě chtěl vidět.
Bylo mi smutno.
Mně po tobě taky, broučku.
- Dobrý? - Nic mi není.
Snažil jsem se Willisovi domluvit, ale…
Nikdy mě neměl rád.
Však jsi na něj byl tvrdej, když začínal.
Jo, no…
Možná to souviselo s tím, že to je neschopnej debil.
Dědo, kdo je to debil?
To zjistíš, až budeš starší.
Debilové jsou všude.
Večeře ti nechutná?
Není mi moc dobře.
Willis.
Ubožák neschopnej.
V tomhle má ale pravdu.
Co tě to napadlo?
Učil jsem tě hrát podle pravidel, i když se ti nelíbí.
Jo, ale byly jsme už tak blízko, Sully. Vážně.
- Stačila už jenom jedna věc a… - A kvůli té jedné věci
jsi možná přišla o práci.
Chtěl jsem, aby sis odpočinula, ale ne takhle.
Co teď?
- Co budeš dělat? - To nevím.
Ale něco vymyslím, jo?
Ty nic napravovat nemusíš, Sully.
Zpomal, dědouši.
Jo.
Přestanu, než se rozněžním.
Hej.
No…
Maple je ráda, že tě má celý den doma.
Viď, Maple? No jo.
Hrozně tloustne.
Dej vědět, až budeš mít výsledky cétéčka.
A tentokrát mi nelži.
A jez.
Šťastné Díkůvzdání.
Mám jednu technickou.
Když mě policie zastaví při jízdě pod vlivem,
jaký trest… jaký nejhorší trest mi hrozí?
Kde jsi, Marcosi?
Ale říkám si, že když…
No, když pojedu hezky pomalu,
fakt pomalu,
nejspíš se nic nestane, že?
Marcosi, kde jsi?
Kde jsi?
Jsem…
V Harat’s.
Aspoň myslím. Už sotva vidím.
Počkej tam. Jedu za tebou.
Děcka zase hrajou ty pitomý videohry.
Šťastné Díkůvzdání. Jednou ho oslavíme spolu.
Ti podnikatelé by si tě všímali víc.
Už dost, Ano, prosím. Je to moje kampaň, takže rozhoduju já.
- Jo. - Nemám rád, když…
Já to chápu. Vysvětlil jsi to v tom svým proslovu.
„Jsem vděčný za rodinu, protože si můžeme věřit?“
To jako fakt? Chceš mě poučovat o upřímnosti?
A zatím si sám děláš svoje rozhodnutí,
jedno horší a nebezpečnější než druhý, aniž bys mi cokoli řekl?
Máš jiný lidi, kterým věříš.
- Ernesto je moje pravá ruka. - Je mnohem víc, to víme oba. To je fuk.
Spi si, s kým chceš.
Ale já musím být vždycky na prvním místě.
Ale ne.
Oni mi nepomůžou.
Pomozte mi, prosím.
Policie. Co se stalo?
Ne.
Pojď. Hodím tě domů.
Co tady dělám, Marcosi?
Já nemůžu řídit.
Mohl sis zavolat taxíka, ale zavolal jsi mně.
Vůbec nevím proč.
Nevím to.
Vedl jsem si fakt dobře, víš?
Můj život byl konečně…
Fakt se mi dařilo, ale pak ses objevila ty a bum!
Všecko jsi zničila jak nějaká zasraná cunami.
Celý ty roky jsem si říkal…
Přísahal jsem si, že nic neucítím,
že na tebe nebudu myslet, že tě nebudu chtít vidět.
Ale nešlo to.
Nešlo to.
Prostě to nešlo.
Nešlo to.
Pojď.
Obejmi mě. Prosím.
- Ajajaj. - Miluju tě.
Hej…
Pojeďme do Kolumbie. Napořád, Marcosi. Pojeďme.
Marcosi!
Haló?
Flora Nerudová? Tady doktor Mai z nemocnice.
Jde o to cétéčko?
Ne. Chtěla jste, abych zavolal,
kdyby se pacient Hugo Thompson probral z kómatu.
Právě se to stalo.
Nerudovou stáhli z toho případu.
Teď se nám bude dýchat volněji.
A zavolal jsem Allison, aby pohlídala děti.
Takže kdybys chtěla, můžeme zajít na drink jako za starých časů.
Děkuju, že se na tebe můžu spolehnout.
O svátcích si účtuju dvojnásobek.
Dobře.
A dlužíte mi za minule.
Za kdy? Ne.
Myslíte, jak jsme šli na ten sraz absolventů?
Ne, to už mám zaplacené. Myslím potom.
Kdy?
Byl jsem pryč jenom jednou a s dětmi byla Ana.
Ne, potřebovala hlídání.
Musela do práce.
Přišla dost pozdě.
Jdeme?
- Zdravím, Allison. - Užijte si to.
Díky.
Co tu děláš?
Překlad titulků: Kristina Himmerová