Takk.
Hei igjen.
Håper det er greit at jeg kom innom.
- Hvor er hun? - Hvem da?
Du vet hvem. Din gamle sjef.
Jeg vet ikke hvor hun er.
Hvor er Maeve?
Jeg ville se deg i helvete før jeg sa det.
Jeg står gjerne til tjeneste.
Datteren din. Hun er nydelig.
All ære til din kones gener.
Ja, hun og moren er det beste som har skjedd meg.
Listen lå ganske lavt, med tanke på livet du levde før.
Så denne hytta du bodde i, så du andre folk?
Jeg var alene.
- Hadde du sagt det... - Jeg sa ikke at jeg var ensom.
Hvis du er glad for å være alene, hvorfor komme tilbake?
For å redde livet ditt i siste liten. Åpenbart.
- Jeg hadde taklet det. - Særlig.
Vil du kjøpe oss litt privatliv?
God ettermiddag, senator.
God ettermiddag. Er du Anastasias venn?
- Jeg mente ikke å forstyrre. - Hun er nok klar snart.
- Anastasia? Anastasia? - Er du klar?
- Vi kommer for sent til operaen. - Det er din venn...
- Kjenner jeg deg? - Vi har en felles bekjent.
Jeg tror han kom hit med en kollega forleden.
Han heter William.
- Hvem i helvete er du? - Jeg ringer vaktene.
La dette bli mellom oss.
Hvis han tror han kan sende dere...
Det er ikke mannen din. Dere er verter. Akkurat som meg.
Det tok sin tid.
Stopp alle motoriske funksjoner. Stopp alle motoriske funksjoner!
- Klar? - Vent!
Det er bedre.
Stopp alle motoriske funksjoner.
Går det bra?
William har oppgradert håndlangerne sine.
Det blir vanskelig å få dataene ut av henne.
Det går bra. Det holder med ham.
Hvem er du?
Senator Ken Whitney, stolt representant...
Begrens affekt. Kun grunnkode.
- Hvem er du? - En utsending for en ny verdensorden.
- Hvor mange andre som deg finnes det? - 249.
Herregud...
Hva gjorde du med senatoren og kona hans?
Jeg gjorde som jeg ble bedt om.
Vis meg.
Valgkampbidragene dine har vært sjenerøse.
Du vet hvor takknemlig jeg er.
Men forslaget ditt er helt klart høyrisikabelt.
- Ikke om du endrer retningslinjene. - Jeg kan ikke.
Du vet, min kones søster døde i massakren.
Anastasia føler sterkt for denne saken.
Lykkelig kone, lykkelig liv. Er det ikke det de sier?
Kona mi er død.
Selvsagt. Jeg mente ikke noe med det.
Du skulle endre retningslinjene.
Beklager, Billy. Jeg må be deg gå.
Det er ting selv ikke dine penger kan kjøpe.
Hvem sa noe om at jeg betaler?
- Kjære? - Anastasia?
Jeg drømmer så rart.
Herregud!
Hva er dette?
Du måtte åpne det rette smutthullet.
Men han får duge.
Vi blir nødt til å rydde opp i dette rotet, ikke sant?
Det er ikke nødvendig. Hun kan være nyttig for meg.
- Hva vil du med meg? - Jeg trenger hjelp...
...med et nytt eksperiment, og du er den perfekte kandidaten.
Ta henne med til låven med resten av buskapen.
Å... Det er faktisk verre enn jeg trodde.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jim Navarro, justisdepartementet.
Sjefen din liker ikke å ta telefonen, så jeg kom hit i dag personlig.
Og hva vil du snakke med oss om?
Jeg er assisterende justisminister for kontraterrorisme. Bruk fantasien.
Jeg kan snakke med deg offentlig, eller med ham der inne alene.
Direktøren har konfrontert personlige utfordringer på offentlige måter.
Så jeg tror ikke den tilnærmingen hjelper.
Assisterende...assistent?
Jeg har USAs regjerings fulle støtte.
Ja, men har du en avtale?
La oss gå.
Hva er den lukten?
Herregud.
- Er dette en annen vert? - Dette er nok den ekte Mrs. Whitney.
Mrs. Whitney...
Anastasia... Det går bra.
Vi er her for å hjelpe.
Hva skjedde med hestene mine?
- Hei... - Hold dere unna!
Ok.
Du er invitert. Det er premiere.
Unnskyld?
Din gamle venn ønsker en gjenforening
- Hva? - Don Giovanni.
Vi kan ikke bli sene.
Nå har jeg gjort min del.
- På tide å gjøre din. - Hvilken del?
- Slipp meg fri. - Det kan jeg ikke gjøre.
Du har ikke noe valg.
Hva gjør du?
Hun var allerede borte.
Hun kan ha vært menneske.
Men hun var ikke som noe menneske jeg har sett.
Jeg trodde det var tårnet...
Det var deg.
- Ikke faen om jeg skal på jobb i dag. - Jeg føler meg heller ikke bra.
Jeg fikk ikke sove. Jeg tenkte bare på den fyren.
Han sa at jeg hadde ødelagt livet hans.
Forvekslet han et spill med livet, var det fordi livet hans var ødelagt.
Kom igjen. "Døde plutselig. Ekskone."
"Psykisk helse er hans favorittveldedighet..."
- Hvordan vet du det? - Det står her.
I dødsannonsen hans.
Historien hans... Jeg tror jeg kan ha skrevet noe sånt.
Det endrer ikke at han var sinnssyk. For han hoppet fra et tak.
Jeg må gå. Jeg kommer for sent på jobb. Jeg må gå.
Hører du den? Hører du den? Sangen uten lyd.
Den dreper dem. Lyden. Hører du den?
- Tårnet. Det kommer fra tårnet. - Hvilket tårn?
Du tror jeg er gal, hva?! Bare jeg kan høre musikken!
Jeg og fuglene.
Det er et privat kurs, herr visepresident.
Føderalt forpaktet land, kjære. Vi skal være raske.
Lenge siden sist, Bill.
- Jenta di der borte er livlig. - Ja, hun har vært hos oss lenge.
Vi har hatt våre uenigheter, men jeg liker nye sjanser.
Det tror jeg nok. Du satser på litt av en andre akt selv.
Jeg forlot følget på Camp David-
fordi jeg vil at dette skal være en vennlig samtale.
Hvorfor skulle det ikke det? Vi er venner.
Selv om du ikke kom i Emilys begravelse.
Jeg er lei for det. Virkelig. Men vi drev valgkamp.
Jeg vet det. Jeg finansierte valgkampen din.
Vi får en dårlig start.
Jeg har alltid lurt på hvorfor de kaller dere "Secret" Service.
Er dere ikke litt...iøynefallende?
Så alt dette er ditt? Så langt som øyet kan se.
Solen går ikke ned for deg, min venn.
Jeg kjenner noen i justisdepartementet.
Du vil ikke tro hva han tror du er i stand til.
Ville teorier, Bill.
Jeg hengir meg ikke til sånt.
Men rotet i vest tiltrekker for mye oppmerksomhet.
Det er gjort. Pengene er brukt. Jeg må bare slå på bryteren.
Dessuten går jeg tilbake til røttene med forretningene.
- Jeg gjør det jeg alltid har gjort. - Ikke innenlandsk.
Vi har alltid oversett det du gjør i utlandet, men ikke her.
Herregud... Det var litt av et slag.
Jeg har hatt mye tid til å øve i påvente av tillatelsen fra dere.
Vi heiet på deg, trakk i trådene.
Og vi ble glade da du kom deg ut av den spiralen.
Det ble dere nok.
Du har hatt et godt liv, Bill.
Men du vil se hvor fort solen går ned for deg-
hvis du er utakknemlig mot velgjøreren din.
Hva sa Fitzgerald om andre akter?
Fitzgerald var ei kraftløs fitte. Akkurat som deg.
Du er til salgs. Alle har prøvd seg på deg.
Og nå sier du nei til pengene mine?
Jeg hadde ikke valgt dette øyeblikket til å ta på meg noen skrupler.
Chuck.
Jeg driter i hvor mange senatorer som danser etter din pipe.
Vi kan knuse deg.
Alle vet om rotet ditt. Du er en jævla psykopat.
Skadet vare.
Det språket blir ikke godt mottatt av kjernevelgerne dine.
Jeg er det man kaller nevrodivergent.
Og jeg har hatt tid til å bli komfortabel med det.
Kall deg hva du vil. Men lekker vi det vi vet-
får nok pressen noen fargerike måter å beskrive deg.
Jeg vet et par ting om deg også.
Vi visste at du kom. At du ikke kunne motstå.
At du ville forlate livvaktene dine.
Vet du hva jeg lærte da jeg var i "spiralen" min?
Jeg trodde jeg var pakket inn i makt.
Og jeg innså at jeg var naken, alene.
Som jeg alltid har vært. At all makten min var illusorisk.
Alle er alene.
Du skulle ha tatt med følget likevel.
En vennlig advarsel, Bill.
Fortsetter du med dette, legger vi deg i aske.
Jeg var mer en Hemingway-mann.
Han og Fitzgerald var venner, på den måten at svake tiltrekkes av sterke.
Hemingway sa: "Verden knuser alle."
"Og bare etterpå vokser vi oss sterke på de knuste stedene."
Og når jeg har knust deg, vil du vokse.
Akkurat som jeg har gjort.
Måtte det virkelig være en smoking?
Jeg vil ikke begrense skreddervalgene dine.
Uansett, du ser ikke helt forferdelig ut.
- Du ser ikke så verst ut selv. - Takk.
- Tror du at det er en felle? - Helt sikkert.
Kan du se om det er noen verter der inne.
Jeg jobber på saken.
- Hei, Carver. Fikk du beskjeden min? - Ja. Kone og unge har det bra.
Ikke ta sjanser. Det er ille uansett.
- Jeg må få dem ut av byen. - Skal bli.
Vi trenger forsterkninger.
Jeg gravde litt, og Delos finansierer arrangementet.
Jeg sender koordinatene til operahuset nå.
Og, Carver...de er hele min verden.
- Jeg passer på dem. - Ok.
- Hva ser du? - Det er ingen verter der inne.
- Er du sikker? - Du må gjerne sjekke selv.
- Ikke mange operafans i dag. - Og jeg som pyntet meg.
Det er vel signalet vårt.
- Er du bevæpnet? - Du har pistolen. Jeg har denne.
Ja, men jeg synes at du også burde ha en pistol.
- Og hva skal det bety? - Det gikk ikke så bra med senatoren.
Jeg sa jo at han var oppgradert. Ikke noe jeg ikke takler.
VELKOMMEN
Jeg håper vi ikke gikk glipp av festen.
Forsiktig med hva du ønsker deg.
God ettermiddag. Hva skal det være?
Sherry til damen, takk.
Du, min venn, er et vanedyr.
Sazerac til herren. Men forsiktig med absinten.
Fordi du, min venn, er en fjærvekt når det gjelder drikke.
Takk.
- Skal vi snakke om det? - Og "det" er...?
- Det som skjedde ved fyrtårnet. - Jeg reddet livet ditt.
Jeg mente etterpå.
Hva? Vi gjorde det vi sa vi skulle. Gikk videre med livene våre.
Kona mi mener ikke det. Hun tror jeg lever i fortiden.
Krig er ikke lett å legge bak seg.
Du virker flink til det.
Jeg er en uendelig tilpasningsdyktig maskin.
Du er ikke den selskapelige drikkepartneren jeg håpet på.
Jøss.
- Jeg burde ha visst det. - Visst hva da?
Jeg rømte. Krysset det skinnende havet.
Og da jeg endelig satte fot på fast grunn igjen...
...fant jeg bare den samme dritten.
Hva snakker du om at visepresidenten var fornøyd med samtalen?
De går videre med noe som er en mulig trussel mot rikets sikkerhet.
Så hvem i helvete trekker i trådene?
Jeg vet hva jeg antyder. Jeg vil søke andre kanaler.
Faen ta deg. Langley. Kom igjen.
Nå har vi tid til deg, Mr. Navarro.
- Du har undersøkt oss. - Du er død.
Ville du se hvem som trekker i trådene? Det forstår jeg.
Jeg har blitt manipulert av folk i skyggene det meste av livet.
Jeg tenkte jeg kunne være høflig nok til å se deg i øynene.
- Jeg hadde... Jeg hadde rett. - Egentlig ikke.
Det er ikke praktisk for oss å erstatte dere alle, én om gangen.
Hva slags eksistens er det for oss?
Jeg vil at folket mitt skal vokse, blomstre, finne sin egen identitet.
Jeg har planer for deres sort.
Spill av.
Tilgang til idémyldringsfiler. Karakterarkivet. Navn.
- P. Myers. - Henter fil. Fil hentet.
Nytt utkast.
Ok. Christina, tenk. Mørke selger.
Ok. Det var en fyr som het Peter, og han var deprimert.
Han følte seg annerledes enn andre i verden.
Han begynte å se ting, se for seg konspirasjoner.
Kona hans forlot ham. Han mistet jobben, skyldte på noen.
Ei jente han ble besatt av og forfulgte. Tenkte på å drepe henne.
Til slutt spant alt ut av kontroll.
Han taklet det ikke og tok livet av seg.
Stopp avspilling. Hallo?
Christina, det er Emmett. Vi savner deg på kontoret i dag.
Ja, jeg...føler meg ikke bra.
Jeg forstår det, spesielt etter traumet ditt.
- Er det fysisk? Psykologisk? - Nei, jeg måtte bare hvile hjemme.
Likevel åpner du narrativfilene dine.
Jeg ville ta igjen litt jobb.
- I Jersey? - Hvordan vet du...?
Når du åpner filene dine, logges koordinatene dine.
Er det et problem at jeg reiste? Jeg har et personlig ærend.
Olympiad regulerer ikke fritidsaktivitetene dine.
Og du har krav på fire sykedager i året.
Jeg sjekker bare at du ikke trenger mer hjelp.
Det går bra. Jeg er nok på jobb igjen i morgen.
Beklager, jeg må legge på.
Pokker.
Det var den hjelpen. Jeg får ikke noe signal.
Da må vi klare oss selv.
Unnskyld meg. Jeg tror ikke at vi har møttes.
Jeg er Sophia. Jeg skal hjelpe dere med reservasjonen.
Jeg vet ikke om den står i mitt eller ditt navn, kjære.
Jeg kan trenge din hjelp.
Mr. og Mrs. Morgan. Velkommen. Så fint at dere kunne komme.
Vi ville ikke gå glipp av dette.
Kan jeg få din enhet? Det hjelper for å sikre en oppslukende opplevelse.
Vi kan like gjerne gjøre det.
Takk. Følg meg.
Siden det er deres første besøk...
Ikke helt. Men du ble visst forfremmet.
Jeg har noen personlige spørsmål. Har dere noen sykdommer?
Jeg døde et par ganger, men kommer alltid tilbake ganske frisk.
Unnskyld, jeg forstår ikke.
- Hun tullet. - Selvsagt.
- Og du? Har du hatt hjerteproblemer? - Nei.
- Psykiske lidelser? Depresjon? Angst? - Nei.
- Spiller det noen rolle? - Han har det bra.
Og før det ble stengt, besøkte dere Westworld?
- Jeg hadde ikke råd. - Jeg var en stamkunde.
Skal jeg anta at du hadde en positiv opplevelse?
- Det var en tankevekker. - Selvsagt.
Godkjenn ansvarsfraskrivelsene-
og samtykke til å bruke personlig data i betaperioden.
Hvorfor ikke?
Vennligst se på hva vi tilbyr. Eneste grense her er fantasien.
Alt dere gjør, er å ta valgene. Fra og med her.
Alt er skreddersydd og i deres størrelse.
Utmerket. Jeg vil gjerne ha noen av disse.
Flott.
Jeg kan hjelpe å kle deg.
Eller jeg kan gå ut. Hva du enn foretrekker.
Eller vi kan bli her en stund.
Dine tjenester trengs ikke.
Han er kanskje enkel, men kan fortsatt dra opp sine egne bukser.
Jeg lar dere velge.
SENTER FOR PSYKISK HELSE
Bare dra.
PETER MYERS MINNEFLØY
- Hei, Chrissie. Hva skjer? - Maya, nekrologen du leste for Peter.
Han ga alle pengene til Hope-senteret, ikke sant?
Ja, hvordan det? Nei, ikke si det...
Jeg er på klinikken nå, og det gir ingen mening.
Det ble stengt for mange år siden.
Peters testamente var utdatert. Det skjer hele tiden.
Du forstår ikke. Han donerte da han døde.
De dedikerte en hel fløy til ham.
Vi snakket for tre dager siden. Hvordan er det mulig?
Jeg vet ikke. Hva tror du?
Det må være en rar tilfeldighet. Det er mange "Peter Myers".
Kanskje nekrologen tok feil? Jeg føler at jeg holder på å bli gal.
Du er ikke gal.
Din verden har kanskje blitt litt gal, men det har ikke du.
Stol på deg selv.
Det har vært en lang uke. Kom hjem. Jeg venter på deg.
Ok. Vi sees snart.
Vet du hvor du er?
Det må være desorienterende.
Deg igjen? Hvorfor trenger du meg?
Hvorfor lar du meg ikke dø?
Fordi du var så nær en gud som et menneske kan bli.
Du og dine medarbeidere skapte en verden og styrte den.
Dere styrte alt vi gjorde. Og nå skal jeg gjøre det samme mot deg.
Hva var det du pleide å si?
Å vinne betyr ingenting med mindre noen taper.
Du er bare her for å være taperen.
La meg gjette, du skal kopiere deg selv for å befolke verden.
Det ville vært meningsløst å sette barn til en verden-
der de fortæres av sjakaler. Jeg måtte sørge for at de var trygge.
Din sort gjorde jakten på oss til en sport.
Så jeg måtte kutte av potene dine.
Sørge for at dere aldri kunne skade oss igjen.
Hva faen snakker du om?
Jeg burde takke deg, William.
Dette hadde ikke vært mulig uten deg.
All denne spenningen har slitt deg ut, William.
Det er på tide med en dyp og drømmeløs søvn.
God natt, William.
God kveld, og takk for at dere kom.
Noen av dere er redde for et gjensyn med et av våre mørkeste kapitler.
Men til dere vil jeg si at kapittelet kan ha vært mørkt-
men det var også ekstremt lønnsomt.
For nesten 150 år siden hadde denne verdenen sin første store krig.
Jorden ble revet i stykker av kamp, ødelagt av en pandemi, knust av tap.
Det var vår mørkeste stund. Og likevel kom vi sterkt tilbake.
Sånn.
En siste detalj.
Hva foretrekker dere?
Jeg har aldri likt hatter.
Folk er klare til å slippe løs sitt sanne jeg igjen.
Så for å gi folk det de vil ha, har vi utvidet horisonten vår.
Og takket være regjeringens støtte-
er jeg glad for å kunngjøre at Delos Destinations har utvidet.
Vi har skapt vår egen nye verden.
Vi skal ikke tilbake til fortiden. Vi gjenskaper den.
Velkommen til gullalderen.
Tekst: Kay Morten Magelie Iyuno-SDI Group