Drace.
Să fii sigur.
Dacă acum e atât de bine
gândeşte-te cum va fi când vom fi faţă în faţă.
Îmi arăţi ceva?
Chiuveta s-a înfundat iar!
Instalatorul vine mâine!
E ca la locul crimei aici.
Scrisul nu mai e de ajuns?
Vrei experiența audio completă?
Am nevoie de o fiinţă umană reală,
sau de cineva cu un şarpe (instalaţii).
Vorbim în continuare sexy?
Uite, mai am câteva săptămâni.
E timpul să facem asta personal.
Atunci s-o facem.
Diseară.
Pe bune, pe bune?
Şi tatăl tău?
Nu, nu, nu, nu.
El... se descurcă de minune.
Îşi ia medicamentele. Colegul model.
E timpul să vadă o şosetă pe clanţă
şi să plece.
Pe bune.
Recunosc zâmbetul ăsta.
E zâmbetul unui bărbat care face planuri
pentru cea mai bună expoziție de pescuit din zona celor 3 state.
Adică nişte bătrânei care
povestesc în spatele unui magazin de momeli?
Desigur.
Dacă vrei să spui că Centrul de convenţii Javits e un magazin de momeli.
Sună bine, tată.
Da, mai spune-mi.
Nu-ţi spun nimic, pentru că mergi.
Sună bine, tată.
Bine.
Plecăm după servici.
Stai, expoziţia e diseară?
E vreo problemă?
De ce ai făcut asta?
Să mă asigur că eşti real.
Singura cale să te asiguri de asta e să-mi faci un masaj la cap.
- S-a întors tata! - Salutare, copii.
Salutare, copii. Aveţi perfectă dreptate, tata s-a întors.
- Da. - Sunt aici.
Dimineaţă, fiica mea a spus că
atunci când sunt obosit, arăt ca un raton trist.
Crezi că ar trebui s-o schimb pe o maşină nouă?
O maşină nouă şi foarte frumoasă.
Bine.
Felicitări. Semnalizarea ta s-a îmbunătăţit mult.
Mulţumesc.
De unde îţi iei motivaţia?
Bună dimineaţa.
Am prospectul pentru studiul clinic.
Mulţumesc.
Ei bine, Dana, aceasta e Dr. Wilder.
Şi Dr. Wilder, ea este Dana, profesoara mea de ASL.
Îmi pare bine
Şi mie.
Vă rog să nu mă înţelegeţi greşit.
Te rog. Nu face asta pentru mine.
Nu va funcţiona.
Ai înţeles?
Da. Nu, am înţeles-o pe asta.
Foarte clar.
{an8} NEW AMSTERDAM Sezonul 5, Episodul 10 " Nu face asta pentru mine "
Dă-mi, te rog, ceva bun.
Şi ăsta e modelul de buget trimestrial.
Altul? Câte sunt toate?
E trimestrial, deci patru.
{an8} corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Sandra Fall, urăsc formularele.
Formularele n-au ajutat niciodată pe nimeni.
Astea chiar finanţează spitalul.
Dacă nu mă uit în ochii unui pacient,
dacă nu mă uit în rădăcinile adiacente
ale problemelor sale, atunci...
Atunci îţi poţi face treaba, semnează aceste formulare,
- şi terminăm cu discuţia asta. - Aveam o întrebare.
E vreun formular aici care te concediază?
Nici nu ştii cât mi-aş dori.
Semnează.
Terapia Intensivă are nevoie de un înlocuitor?
Dr. Slavin şi-a luxat glezna. Astăzi nu vine.
În regulă. Aşadar astăzi nu sunt şeful şefului vostru.
Sunt simplu şeful vostru.
Aşa că sunt aici pentru voi.
Să facem puţină medicină.
Cine e cu mine?
Arăţi plin de viaţă.
Chiar aşa?
Niciodată nu e o zi proastă să ai o zi bună,
draga mea şefă.
Fermecător şi neliniştit.
Avem o problemă afară.
- Bine. - Un domn fără adăpost
care are oarecare probleme,
a creat un mediu insuportabil.
Nu... nu înţeleg. Ce vrei să spui?
Că e un nebun al străzii în faţă.
Ne sperie pacienţii. Vreau să dispară.
Ăsta a fost un mod alternativ emoţionant şi sincer
de exprimare. Mulţumesc.
Îţi sugerez să-i oferi
îngrijirea şi asistența adecvată.
Departe de intrarea noastră.
- Mulţumesc, Ignatius. - S-a făcut.
Nu intra acolo!
Da. Da.
Ieşiţi.
Îndepărtaţi-vă de ei.
Opreşte-te. Opreşte-te.
Te vor omorî!
Salutare... salutare.
Am ceva aici care s-ar putea să-ţi înveselească ziua.
Diabolici. Oameni diabolici.
Da. Sigur că da.
Eşti unul din ei.
De fapt.. sunt un tip cu nişte şosete.
Da, da.
Vrei o pereche?
Da. Ia-le. Ia o pereche. E frig aici.
Da, eşti în ordine.
Da. Am un sac plin de şosete aici.
Am pulovere.
Ce zici dacă tu şi cu mine ducem ăsta
oriunde campezi tu şi ascundem toate astea acolo?
Am un loc acolo.
Sub schelă?
Da. Am văzut oameni acolo.
Nu.
Am un penthouse.
Un penthouse?
Meserie.
Dr. Clemons... îmi pare bine să te văd.
Mi-aş fi dorit să fie în circumstanţe mai bune.
Nota 4.
Nota 4?
Nota 4 pentru maniera de abordare.
Credeam că te-am învăţat mai bine.
Cancer la ficat în stadiu 4 şi eşti insuportabilă.
Asta e studenta mea!
Uite, m-am uitat la analizele tale.
Acum iei aceste medicamente.
Procedura standard.
Nu funcţionează.
Sugerez o chimioterapie combinată,
înlăturarea ţesutului,
şi modulatori imuno.
Nu pot sta în spital.
Asta e viaţa ta.
Ce este mai important?
Voi înfiinţa prima şcoală medicală din lume
pentru surzi.
E ceva incredibil!
Nu, ăsta e doar primul pas.
Şcoala va avea un spital de talie mondială...
deţinut şi administrat de surdomuţi.
Ar fi ceva fantastic pentru noi.
Am obţinut finanţarea, locaţia şi autorizarea.
E rezolvat.
Mai am nevoie de un singur lucru.
Ce?
De tine.
Vreau s-o conduci tu.
E timpul să pleci de la New Amsterdam.
E timpul să dai înapoi.
Asta e o decizie importantă.
- Mie-mi spui. - Corect.
Deci fie te duci cu nişte tipi de la vânători şi pescari sportivi
la expoziție, fie te întâlneşti
cu o femeie frumoasă, dornică şi interesată.
Da. Văd de ce eşti indecis.
Nu e aşa uşor, da?
Nu mi-am dorit decât să-mi recuperez familia.
Iar acum că o am...
Tânără femeie găsită în Parcul Morandi.
Fără reacţii.
Pulsul şi respiraţia scăzute.
Vanessa.
Vanessa?
Pupilele sunt inerte, fără reacţie.
Supradoză cu narcotice.
Vreau încă o perfuzie.
- Saturaţia oxigenului e scăzută. - Mă ocup.
Saturaţia 88%.
Am nevoie de o trusă de intubare cu şapte.
Trec pe Narcan.
Scurt chestionar.
Ăsta e de la un bărbat de 65 ani
hipertensiv şi inconştient.
Îi stimulezi ritmul?
Nu.
Ba da.
Bine. Aşa că treci peste aceste 4 ecrane,
şi pe urmă tragi în jos această căsuţă de aici.
Şi încă ceva, tasta M nu funcţionează.
aşa că folosim "rn" mici una lângă cealaltă.
Cineva trebuie să facă un sistem mai bun.
Şi dacă acel cineva eşti tu?
Când abordezi un pacient despre azil,
nu vorbeşti despre îngrijirea sfârşitului vieţii.
Vorbeşti doar despre îngrijirea vieţii.
Asta e doar următoarea etapă.
- Este Duane Roberts. - Bine.
Asta e.
Urmaţi.
Pulsul 60 cu 49.
Fără sunete respiratorii pe stânga.
EKG încordat în stânga inimii.
Tensiune pneumo. Are nevoie de tub toracic pe partea stângă.
VAN pe sub coastă.
Creşte pulsul.
Se ameliorează.
A funcţionat.
Bună treabă.
Decizie, coordonare, execuţie, toate excelente.
Mika, te simţi bine?
Bev, nu sunt profesoară. Sunt chirurg.
Nu, eşti un chirurg surd.
Prima.
Mi se pare un motiv bun să nu renunţ.
Acesta este motivul.
Eşti dovada vie...
că nimic nu e imposibil pentru comunitatea noastră.
Când spun asta doctorilor tineri, este o frază.
Dar când o spui tu, e adevărul.
Sunt mulţi doctori surzi cu realizările mele...
inclusiv tu.
Lizzie, când am să mor eu...
va fi o înmormântare...
şi un articol în Times.
Dar când vei muri tu...
îţi vor face statuie.
Nu te mai purta ca şi când nu eşti un erou
Vino acasă.
Nu.
A fost şi mai curat.
Nu, nu.
Aici este... fantastic.
Uită-te la locul ăsta.
Uită-te la privelişte.
Cineva e jucător, nu?
Programator.
Bitcoin.
Marfă.
Vrei una?
Da. Da. Mulţumesc.
Cred că vreau una.
Noroc.
Auzi, întreb din curiozitate.
De ce ai început să stai în faţă la New Amsterdam?
Avertizez lumea.
Avertizezi lumea despre ce?
Se întâmplă lucruri rele acolo.
Sunt răi. Rănesc lumea.
Fac experimente pe copii mici.
Folosesc fulgere şi le smulg creierul.
Îi leagă cu cauciuc.
Foarte strâns.
Nu! Arde.
Şi te înţeapă.
Te înţeapă iar şi iar.
Te...
îi salvez pe acei copii.
Îi leagă cu cauciuc?
Fulgere?
Nu... nu încerca să negi.
Nu, nu, nici nu încerc. Asta... aşa se făcea
terapie cu electroşocuri acum 40 ani.
Harlan, când erai copil,
ai fost pacient la New Amsterdam?
Cum te simţi?
Tu cum crezi?
Ăsta e Narcanul.
Eşti în remisie de la heroină.
Zici că toate furnicile vor să iasă din corpul meu.
Aşa că... Isuse.
Bine. Bine.
Te vom ajuta să treci prin asta.
- Termină. Termină. - Ce?
- Nu te mai da mare, da? - Nu mă dau mare.
- Te rog să pleci. - Bine, chiar vrei... Isuse.
Bine. Ştii ce, Vanessa?
Ai încercat să te sinucizi.
Indiferent că realizezi sau nu,
asta ai încercat să faci.
Şi voi fi aici pentru tine, bine?
Da. Ştii ceva?
Că eşti drăguţă cu mine acum nu va schimba cu nimic faptul că
mama a murit urându-te.
Asta nu e adevărat.
Ba da, aşa este.
Chiar aşa este.
Mulţumită mie, acum câţiva ani ţi-a scris o scrisoare,
să-şi ceară scuze că a fost o mamă oribilă.
Iar eu am aruncat-o.
De ce ai face aşa ceva?
Răspunde. De ce ai face una ca asta?
Pentru că n-ai meritat asta, Lauren!
Era atât de vulnerabilă
când a venit la mine cu scrisoarea.
Plângea şi mă întreba
dacă credeam că o vei ierta.
Credea că i-o vei arunca în faţă.
Aşa că da, Lauren. Da.
Sunt destul de sigură că a murit urându-te.
Ştii ceva? Tu chiar eşti patetică, da?
Şi asta era. Vezi, exact asta eşti.
De câte ori trebuie să-ţi spun?
- Am terminat cu asta! - Târfă egoistă!
- Am terminat aici! - Nu pot să suport
ce târfă prietenoasă ai devenit.
Vanessa? Vanessa? Vanessa?
Am nevoie de ajutor aici!
Bine, bine, bine.
- Mă doare în piept. - Ce ai?
Hipertensivă, diaforetică, tahicardică.
Probabil sevraj de la narcotice.
- Pieptul meu. - Vanessa, ştiu că doare,
dar trebuie să rămâi nemişcată, bine?
Începe o perfuzie cu Esmolol.
- Toxicologia? - Poli farmacia obişnuită.
Oxy, metamfetamină, cocaină, marijuana, ce vrei.
Se purta ciudat?
Era scăpată de sub control, țipa despre...
o furtună adrenergică.
De la toxicitatea acută a cocainei.
Artera ei coronară are spasme.
N-am văzut-o. Am...
Trebuie să o ducem imediat la un laborator de cateterologie.
Indiciile erau în faţa mea,
dar de ce n-am văzut?
Cu familia nu vedem niciodată.
Să mergem.
Drept. Drept. Pe aici.
Hei.
- Hei. - Te simţi bine?
Da, au fost doar alergii.
Nu păreau ca nişte alergii.
Părea mai repede un atac de panică.
Nu. Chiar nu.
Bine, sunt aici de o lună, şi procedura lui Elliot
nu e nici măcar în primele 10 cele mai intense
de săptămâna asta.
Cine e Elliot?
Pacientul. Procedura pe care tocmai am executat-o.
Nu, Mika. Ăsta era Duane.
Cine e Elliot?
Primul meu pacient aici.
Nu-l uiţi niciodată pe primul, nu?
Nu.
Mai ales dacă moare.
De unde ai ştiut?
Pentru că am fost în locul tău.
Pacienţii mor, Mika, indiferent ce faci,
indiferent cât de bună eşti,
şi te-am văzut la lucru.
Eşti un doctor foarte bun.
Nu.
Sunt un doctor excepţional.
Elliot a avut o arteră abdominală care s-a rupt.
Asta e una din cele mai grele proceduri pe care le facem,
şi am făcut-o fără cusur.
Şi pe urmă seara m-am dus acasă, iar el a murit
în timp ce eu vizionam un spectacol de gătit
şi mânaăm salată la pachet.
L-aş fi putut salva.
A fost pacientul meu, şi l-am lăsat să moară.
Au făcut experimente pe mine
cu fulgere.
A durut.
Da, cred şi eu.
Da, multe spitale foloseau pe atunci
o versiune foarte dură cu electroşocuri,
şi au exagerat cu medicamentele.
Erau aşa multe pastile.
Abia dacă te puteai mişca.
Ca şi când erai într-o cuşcă.
O cuşcă pe care n-o vedeai.
Să ştii, Harlan,
că nu mai procedăm aşa.
Nu, nu.
Şi am ajutat schizofrenici fără pastile,
fără electroşocuri.
Nimic din toate astea.
Serios?
Da, serios.
Dacă mergi cu mine azi la birou,
te pun înapoi pe picioare.
Nu te crede.
Vocea?
Da. Bine.
N-are nimic. N-are nimic.
Dar nu trebuie decât să mă laşi să încerc,
şi vei vedea că te pot ajuta.
Uite, Harlan, uită-te câte ai realizat. Uită-te la asta.
Ţi-a mers foarte bine o bună bucată de vreme.
Nu mai vorbi.
Faptul că mergi la spital, e ceva nou, nu?
Taci!
S-a întâmplat ceva de curând?
- Ceva... - Afară.
Ieşi imediat!
- Ieşi imediat. - Bine.
Fără spitale! Fără doctori!
Nu, nu, nu!
Nu!
Te voi ajuta cu şcoala cum pot...
dar locul meu e aici.
Sper că înţelegi.
Încerci să dovedeşti ceva.
Cui?
Celor care aud.
Nu e vorba despre asta.
O făceai când aveai 19 ani...
şi încă o mai faci.
Mereu ai vrut să dovedeşti ceva...
că erai mai mult decât o surdomută.
Mai mult decât te credeau în stare.
Şi ai reuşit.
Lizzie, nu mai ai ce dovedi.
Nu mai ai ce căuta aici.
Locul meu e în sala de operaţii.
Cu auz, fără, acolo nu contează...
nu va schimba ce fac, pe cine ajut.
Apartenenţa nu e ceva ce faci.
E despre cine eşti.
Şi dacă locul tău era aici...
ai fi ştiut asta.
Îmi pare rău că nu te pot ajuta.
Am lucrat mult cu cei cu auz.
Cu oameni minunaţi şi atenţi.
Şi de regulă m-au făcut să mă simt... ca un rahat.
Fără intenţie.
Micile lucruri pe care le fac fără să le gândească...
care te fac să simţi...
că nu vei fi niciodată că ei.
Am luptat ani de zile să răzbat...
să fiu mai dură.
Şi când mi s-a spus că sunt pe moarte...
primul lucru care m-am întrebat a fost...
cum am reuşit atâţia ani...
să muncesc din greu...
fără să mă vadă nimeni?
Locul ăsta te va măcina.
Te va face să te simţi izolată.
Şi dacă nu vei pleca niciodată...
aşa vei fi.
Parcul Morandi.
- Nu înţeleg... - Vanessa locuieşte în Upper West Side.
La fel şi toţi prietenii ei.
Şi ea face supradoză în Parcul Morandi...
exact peste drum de acest spital.
Ştia exact unde o vor aduce.
Ştia că o voi vedea aşa.
Ea a ales asta.
Atât de mult mă urăşte.
Era drogată.
Nu era de la droguri.
A vorbit serios cu ce a spus, până la ultimul cuvânt.
A vorbit serios.
Şi de ce nu m-ar urî?
Am părăsit-o.
Lauren...
Vrei să ştii ce e mai rău?
Dacă nu s-ar mai trezi,
cred că o parte din mine ar fi uşurată.
De ce n-am ajutat-o?
Ştii asta mai bine ca oricine.
Un dependent trebuie să vrea să fie ajutat.
Trebuie să încerc. Trebuie să încerc.
Nu pot... sta degeaba să nu fac nimic.
- Nu, tu... - Nu, Floyd, n-am să plec
s-o văd cum moare.
De data asta rămân.
Afară.
- Nu mă spiona. - Nu spionez.
- Nu spiona. - 48 etaje.
Doar că... durează puţin.
La naiba. Haide odată. Haide odată.
Auzi, shake-urile de proteine... îţi plac?
Sunt bune?
Da.
Ai început să le bei
chiar înainte să atenţionezi lumea în faţa spitalului?
Ce?
Tasta M nu funcţionează. Mai ţii minte?
Trebuie să foloseşti "rn."
Merci.
Mika, ţi-ai părăsit pacientul când ţi-ai terminat tura.
Putem să nu discutăm despre asta?
Nu te pot lăsa să iei alţi pacienţi până nu vorbim.
Bine.
Aş fi putut rămâne.
Am ales să plec.
Când nu eşti de servici, dormi vreodată aici?
Toţi mai tragem câte un pui de somn.
Nu m-am referit la asta.
Cât de des mergi acasă?
Depinde.
Mika, te întreb doar,
când a fost ultima dată
când ai dormit toată noaptea în patul tău?
În noaptea în care a murit Elliot.
A fost acum mai mult de o lună.
Mika, trebuie să mergi acasă.
Nu e o rugăminte.
Nu cred că aveţi dreptul să-mi dictaţi unde dorm,
iar activitatea mea nu este o problemă.
Aşa că sincer vă mulţumesc pentru grijă.
Dar nu plec nicăieri.
Putem vorbi?
Vrei să accepţi slujba.
Trebuie.
E prea importantă.
Nu te voi lăsa încurcat.
Voi ajuta cu tranziţia.
Mă voi ocupa de interviurile pentru înlocuitorul meu.
Putem vorbi singuri?
Voi fi afară.
Asta vrei?
Este o ocazie incredibilă.
Datorez asta următoarei generaţii de doctori surdomuți.
Asta e slujba.
Întreb despre tine.
Tot ce mi-am dorit vreodată a fost să devin chirurg.
Dacă renunţ la asta...
cine sunt?
Nu sunt profesor.
Ai greşit mai devreme.
Nu învăţ ASL pentru tine.
Învăţ datorită ţie.
Şi când spitalul interacţionează cu tine...
realizăm că...
ce credeam că sunt limitele tale...
erau de fapt limitele noastre.
Nu crezi că eşti...
profesoară?
Credeam că vrei să mă răzgândesc.
Te văd.
Mulţumesc.
Hei, hei. Am veşti bune.
Ai rezolvat cu omul străzii... domnul fără casă?
Da. Se numeşte Harlan, şi chiar l-am ajutat.
Se pare că avea o problemă cu shake-urile de proteine.
Nu părea că are o problemă cu shake-urile cu proteine.
Păi, după o inspecţie amănunţită,
asta era tot ce mânca,
care a condus la o deficienţă de niacină, adică o dermatită,
pe care am tratat-o cu multivitamine.
Deci nu era schizofrenic,
doar avea nevoie de vitamine?
Încă e schizofrenic,
mai puţin comportamentul violent şi iritabil...
şi vocile nervoase din capul lui.
Asta erau toate de la dermatită.
Cât timp sănătatea răzbeşte la uşa noastră,
- sunt fericită. - Da.
Da. Acum despre asta...
V-aţi luat vitaminele?
Sunt 13 vitamine esenţiale.
Sunt foarte bune pentru oase, pentru sistemul imunitar.
Vă vor salva viaţa.
Ţi-am spus să eliberezi uşa din față.
Nu. Nu, mi-aţi spus să ajut.
- Salutare, Iggy! - Şi asta am făcut.
- Salutare! - Hei, mă simt de minune.
Scuzaţi-mă. V-aţi luat vitaminele?
Vitaminele sunt foarte bune pentru Dvs.
Eşti încă aici.
Dr. Goodwin.
Trebuie să pleci.
Dacă rămâi, eşti un doctor rău.
Îmi cereţi să-mi pese mai puţin?
Nu. Dacă mai contează, îţi cer să-ţi pese mai mult.
Ce mai grea parte din a-ţi păsa este să n-o faci.
- Să renunţi - Renunţarea înseamnă să nu-ţi pese.
Elliot a murit.
Şi dacă ai lucra continuu 1,000 ore,
nu-l va aduce înapoi.
- Nu poţi corecta asta. - Terminaţi.
Uneori oamenii mor,
şi dacă vrem ca ei să trăiască, să lupte, să spere,
asta depinde de tine.
Şi faptul că mergi acasă,
asta e ca să-l ajuţi pe următorul.
Vrei să te conduc?
Da.
- A... - Vanessa e trează...
şi întreabă de tine.
Nu trebuie să te duci.
Nu continua să-ţi faci asta.
E din familie.
Nu întorci spatele familiei.
Da, m-am gândit şi eu la asta.
Cu tata când încercam să intru în viaţa lui,
am inventat atâtea scuze pentru el.
Am spus că nu voi fi eu acela care voi pleca,
dar prietenul meu mi-a spus că era o prostie.
Nu e la fel.
Ai spus că schimbarea nu se va produce decât dacă o ceri.
Şi dacă nu se produce?
Şi dacă are nevoie de mine şi nu sunt acolo?
Dacă moare?
Nu ştiu cum s-o ajut.
Nu ştiu cum... nu ştiu cum s-o ajut.
Ba da, ştii. Ştii.
Ai ajutat-o deja o dată când aveai 18 ani.
Nu.
Ăsta a fost egoism.
Faptul că am părăsit-o...
asta i-a băgat acul în venă.
Ascultă.
Dacă n-ai fi plecat, ai fi într-un pat alături de ea.
Da? Acum are pe cineva în viaţă s-o ajute
pentru că ai plecat, bine?
Ai petrecut cea mai mare parte din viaţa ta dorind să schimbi lucrurile.
Dar ştii ce?
N-a fost cel mai rău lucru pe care l-ai făcut.
A fost cel mai bun.
Şi cred că Vanessa are nevoie s-o faci din nou.
Nu vine?
Nu.
Dar a vrut să-ţi dau asta.
Va fi acolo.
Salut, tată. Dă-mi un minut să mă schimb,
şi putem pleca la acea expo...
Ce se întâmplă?
Mă mut.
Bine. Dacă te simţi... neliniştit sau mai ştiu eu ce,
- putem găsi o rezolvare. - Fiule, sunt bine.
Ia loc.
Poate îţi va fi greu să auzi asta,
dar ţi-am citit mesajele.
- Tată! - Calmează-te.
A fost un accident.
Verificam comercianţii de la expoziţie.
Şi când am închis browserul,
mesajele tale au apărut pe tot ecranul.
Treaba asta cu Gabrielle....
- Am încercat să nu mă uit, dar pozele alea... - Dumnezeule.
Calmează-te. N-am insistat, dar am stat destul de mult să ştiu
că eşti cât pe ce să comiţi o greşeală.
Nu, nu, nu, nu.
Tată, uite, nu încurci.
Asta nu e din milă.
Vreau să aleg eu pentru tine.
Nu ştiu dacă am dreptul
să-ţi dau sfaturi părinteşti, dar dacă ar fi să-ţi dau,
aş spune că cel mai important lucru pe care l-am învăţat,
e să alegi fata.
Nu, tată. Aşteaptă.
Doar că...
mă tem că n-am să te mai văd.
Fiule, prima dată când am plecat a fost egoism.
De data asta o fac pentru tine.
Bună seara.
Are cineva chef
de un gest romantic cuprinzător?
Acest cabernet este robust şi impertinent,
exact ca mine.
Iggy la sticlă.
Salut.
- Salut. - Salut.
Ştiu că aseară a fost mult,
dar a fost minunat.
Poate lucrurile nu s-au schimbat atât de mult.
Da, poate că încă părţile noastre bune sunt bune.
Dar cum rămâne cu părţile rele?
Nu ştiu.
Vom afla.
Poate... sunt mai bune.
Poate nu e un răspuns.
Nu putem spera orbește că problemele noastre
s-au rezolvat de la sine ca prin magie.
Nu cred asta, Martin. Nu...
nu aştept să se rezolve de la sine ca prin magie.
Eu... lucrez la schimbare.
M-am schimbat. Ai văzut asta.
Şi nu vorbesc doar de
partea fizică, de exterior.
Vorbesc şi despre interior.
Simt diferit.
Sunt altul.
Iggy, şi eu sunt altul.
Martin, te iubesc.
Sunt îndrăgostit de tine.
Te iubesc atât de mult...
Dar nu mai suntem aceeaşi oameni.
E timpul să finalizezi divorţul.
Dau de băut!
Vom discuta despre buget.
Nu accepţi slujba.
Am vrut să-ţi spun personal.
Va trebui să faci mai mult de atât.
Ai spus că ai simţit ăsta când n-ai fost văzută.
Aici mă văd.
Mă aud.
Mai mult decât am fost vreodată.
Ne vedem miercurea viitoare.
Pentru ce?
Pentru chimioterapie.
Miercurea viitoare e bine.
Promite-mi că n-am ruinat
prima şcoală medicală pentru surdomuți?!
Vom găsi o cale să mergem mai departe fără tine.
Iar dacă aş fi în locul tău
aş merge şi aş spune aceluia
care te-a văzut şi te-a auzit
că ar trebui să te asculte şi să te vadă mai mult.
Te simţi bine?
Rămân.
Ce s-a schimbat?
Taci şi du-mă acasă.
Dr. Helen în cunoscutul său program de televiziune.
Ea a ieşit din lumina reflectoarelor
pentru a-şi continua cercetarea oncologică şi să îngrijească mai mulţi pacienţi.
Dr. Sharpe, spuneţi-ne despre ultimul Dvs. studiu.
Deasemenea reduce durerea.
Scade şi întăreşte sistemul imunitar.
Iar rezultatele sunt extraordinare.
E ceva ce experimentăm de mulţi ani.
Dr. Helen Sharpe este aici în New York City
şi reprezintă Anglia în lupta contra cancerului.
corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro