Stai de pază?
E sora ta?
Cum te numeşti, băiete?
Maximus Leonard Goodwin.
E un nume frumos.
Şi lumea îţi spune Max?
Cum pot ajuta?
Şi din acest moment... din cauza acestor cuvinte,
ştiam că voi fi doctor.
Şi...
vă spun toate astea nu doar
să vă imaginaţi cât de adorabil eram la 5 ani,
ci pentru că...
vreau să vă amintiţi care a fost momentul pentru voi,
când v-aţi dat seama că asta va fi chemarea voastră.
Pentru că slujba asta te poate dărâma.
Chiar şi în cele mai bune zile, îşi pune amprenta asupra ta.
Dacă te afli într-un moment greu,
crezând că totul e pierdut,
când simţi că nu poţi face nimic,
vreau să-ţi aminteşti în primul rând
de ce ai devenit doctor.
Şi lasă acel moment
să devină Steaua ta Polară.
Nu mi-am imaginat niciodată că voi sta aici
luându-mi la revedere de la acest spital,
de la acest incredibil grup de oameni.
Dar cred că am făcut ce am venit să fac...
adică să aduc speranţa la New Amsterdam
pentru cei care au mai multă nevoie de ea.
Acum a venit momentul pentru noi provocări.
După cum ştiţi, voi conduce Dep. de Politica Sănătăţii Globale
de la Organizaţia Mondială a Sănătăţii din Geneva.
Sisteme şi mai mari de spart
şi sper ca împreună să le refacem mai funcţionale.
Dar îmi va lipsi
fiecare dintre voi.
Şi aş vrea să mai stau chiar şi pentru o zi.
Dar am făcut o promisiune specială
unei persoane speciale.
Şi trebuie s-o onorez.
Astăzi e parada anuală a sirenelor din Manhattan,
şi în acest an n-o vom rata.
Aşa că...
nu ştiu ce să spun în afară de... mulţumesc...
pentru tot.
Dr. Max Goodwin.
{an8}NEW AMSTERDAM Sezonul 5, Episodul 13 " Cum pot ajuta? " ULTIMUL EPISOD
{an8}corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Când eşti pe piaţă şi cauţi o informaţie corectă,
zic să te duci la sursă.
- Poftim? - Informaţii.
Aici e punctul de informare.
Ai... ce caut?
Te-ai rătăcit?
Nu, nu.
O caut pe asistenta mea,
cu care trebuia să mă întâlnesc aici,
dar n-o văd pe nicăieri.
Şi sunt puţin transpirată de la navetă,
aşa că mă gândesc să fac un duş rece
ca să pot face o primă impresie bună
celor cu care mă întâlnesc, mai puţin lui...
cum te numeşti?
- Bart. - Mai puţin lui Bart,
care m-a văzut deja în starea mea naturală:
rătăcită, tulburată şi cu un uşor damf de transpiraţie.
Cine spuneai că eşti?
Sunt noul director medical de la New Amsterdam.
Yulia Salenko, femeie, 32 ani, tahicardie accelerată.
Casey, verifică-i pulsul.
Bună, Yulia. Sunt Dr. Bloom.
Îţi vom lua semnele vitale, da?
Îmi pare rău.
N-are de ce să-ţi pară rău.
Prefer să am grijă de tine
decât să-l ascult pe Dr. Walsh vorbind despre inflaţie.
BNR-ul e scăpat de sub control, şi o ştii şi tu.
Să ne mişcăm.
E hipotensivă şi caldă la atingere.
Da, are splina mărita.
- Posibilă endocardită? - Mă gândeam la atac cerebral.
Poate face parte dintr-o infecţie mai mare?
N-am mai văzut niciodată aşa ceva.
Uită-te la ochii ei.
Scuză-mă, vrei să aştepţi acolo, te rog,
lângă biroul asistentelor?
Lasă-l să stea cu mine, te rog.
Va fi aproape, promit.
Am nevoie de spaţiu de lucru, da?
Hei. Hei, amice, hai să mergem aici.
E-n regulă, Dimi. Mama e aici.
Cred că are lichide în plămâni.
Bine, asta nu s-a întâmplat peste noapte.
Yulia,
de cât timp te simţi aşa?
De câteva săptămâni.
Dar nu avem asigurare.
Am sperat că mă însănătoşesc, dar...
azi dimineaţă când mă spălam pe dinţi,
a început să-mi curgă sânge.
Ce se întâmplă cu mine?
Nu ştiu.
Dar ne vom da seama.
Walsh, să începem cu perfuziile.
Casey, cheamă-l imediat pe Wilder.
Analizele de laborator arată un număr de celule foarte scăzut, Dră. Salenko.
Nu sunt sigură ce va face rău,
dar aş vrea să fac biopsia măduvei spinării.
Asta ne va da mai multe indicii.
E pregătită.
Bine.
Hei.
Am amorţit spatele mamei tale,
dar acele sunt înfricoşătoare.
Vrei să aştepţi afară?
După ce am venit în America, fiul meu n-a mai vorbit.
Înainte era foarte vorbăreţ.
Dar nu i-am auzit vocea de un an.
Poţi rămâne dacă vrei.
Strânge-mă de mână cât de tare vrei, bine?
Dacă mor, cine va avea grijă de fiul meu?
Doar pe mine mă are.
Ce vezi?
Biopsia ei arată clar o fagocitoză extremă.
Poţi silabisi asta?
P-H-G...
P-H-A... nu, nu cred că pot. Îmi pare rău.
Celulele ei albe mănâncă
- toate celulele roşii. - Te gândeşti la
limfo histiocitoză hemo fagocitară?
Ce naiba, băieţi.
Spune doar HLH.
HLH e foarte rar.
Ştiu. Abia dacă ne-am atins de ea
la Medicină.
Da, dar e singurul lucru care explică simptomele ei.
Splina mărită, sângerare excesivă,
durerea abdominală.
Şi este aproape mereu fatală.
Bine, n-am mai văzut niciun caz înainte,
darămite să fi tratat cu succes unul.
Eu am tratat unul, dar facă succes.
La fel.
Ştiu doar un singur doctor care a avut succes.
E un început.
Da, dar nu vreau să-l chem.
De ce?
Cum pot ajuta?
Conco e la 23! LB!
- Cumpără! Cumpără! - Cumpără!
Cumpără!
Astăzi a fost nebunie, frate.
Ştiu... şi eu am crezut că anul trecut a fost maxim,
dar 2008, pregăteşte-te.
Va fi altceva.
O să-mi cumpăr o barcă.
Pete, tu ai rău de mişcare şi de la scara rulantă.
Voi lua Dramamină.
Ce-ai să faci cu atâta mălai?
Nu ştiu.
Aveţi ceva mărunţiş?
- Da. - Hei, ia-ţi o slujbă, omule.
Scârbos.
Hei, hei.
Poftim.
Să fii binecuvântată.
Îl strici, ştii.
Eşti un nesimţit, ştii asta, Pete?
Face parte din farmecul meu.
- Răspunzi? - Nu.
E drogata de sor'mea.
Dumnezeule.
Sună la 911.
Fiţi amabili!
Fiţi amabili, mă puteţi ajuta?
Să mă ajute cineva, vă rog! Cred că are nevoie de resuscitare!
Să mă ajute cineva, vă rog!
Poate ajuta cineva?
Oricine, doar... măiculiţă.
Măiculiţă.
Nu ştiu cum să te ajut.
Nu ştiu să ajut.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Hei.
Prietenii de la cafeteria de jos
îmi spun că au fursecuri cu ciocolată.
Te pot rezolva, frate.
Câte vrei?
Două, trei?
Îmi dau toată silinţa,
dar puştiul nu mă ajută deloc.
Rezolv eu.
Auzi, Dimi, vrei să mergi cu mine?
Mama lui e în stare critică?
Nu de asta nu vorbeşte.
A spus că n-a mai vorbit de circa un an,
de când au fugit din Ucraina la începutul războiului
Bine, atunci vom avea nevoie de un translator pentru orice eventualitate.
Nu, m-a asigurat că vorbea engleză,
atunci când vorbea.
Bine, deci alege să nu comunice.
Ăsta e... mutism selectiv.
Uite ce, dar rămâne între noi,
există o şansă bună ca mama lui să nu supravieţuiască.
Dacă nu se deschide faţă de nimeni
şi ajunge în sistemul de adopţii...
Mutismul selectiv se tratează.
E-n regulă. E ceva serios,
şi necesită intervenţie imediată,
dar mă bucur că l-ai adus la mine.
Ştiu exact ce am de făcut.
Bine?
Salut, prietene.
Îmi cer scuze, dar am un teanc
de asigurări plictisitoare pe aici.
N-ar trebui să-mi ia mai mult de una, două ore... maxim trei.
E în regulă dacă aştepţi?
#Adult, nu?
Aud că noul director general abia are 30 ani.
Şi crede că se poate ridica la nivelul celui dinainte?
Nu schimbi oamenii din acea funcţie.
Habar n-are în ce se bagă.
Pariez că nu va rezista nici măcar o lună.
Dacă îmi fac treaba cum trebuie...
mă vor concedia mai repede de atât.
Haide, scumpete.
Bine, voi fi foarte rapid, promit.
Nu, tati, nu.
Hei, cât crezi că pot rezista sirenele fără apă?
- Până se usucă? - Exact.
Şi de asta mă voi întoarce imediat
înainte să te duc în acel ocean ca să nu te usuci, bine?
Acum îţi voi da asta.
De ce nu-mi desenezi o sirenă, da?
Revin imediat.
Bună, Yulia. Sunt Dr. Goodwin.
Ţi-am adus metotrexat.
Te va face să te simţi mult mai bine.
Ce este?
Ştii când ţi-am spus că celulele tale albe
sunt confuze şi îţi atacă corpul?
Asta ar trebui să ajute, să le calmeze.
Îmi pare rău.
Doar că ultimele ore au fost înfricoşătoare.
Şi nimeni nu pare să ştie de ce.
Bine, HLH este un sindrom agresiv.
Dar este cauzat de o afecţiune de bază
pe care cei mai mulţi oameni nici nu ştiu că o au.
Aşa că adevărata întrebare este ce e sub asta?
Şi cum aflăm?
Aflând cât mai multe despre tine.
Ai avut COVID? Uneori poate fi un declanşator.
Nu. Nu din câte ştiu.
Şi unde locuieşti? Cu ce te ocupi?
Eu şi fiul meu locuim în Queens.
Dar am venit anul trecut din Ucraina.
Aţi fugit?
După ce ruşii au bombardat o şcoală din satul nostru,
l-am luat pe Dimi şi am fugit.
Trebuie să fi fost oribil.
Ne-am ascuns în ferme, grajduri,
am călătorit în vagoane de marfă.
Dar am scăpat.
Ne-am părăsit casa,
şi am jurat să ofer o viaţă mai bună aici fiului meu, dar...
o ţară străină, fără familie... a fost greu.
Iar acum boala asta e...
Ce este?
- Ce faceţi? - Îmi pare foarte rău,
dar cred că am făcut o greşeală.
Asta nu te va ajuta.
Hei, bruceloză! Bruceloză.
Asta e boala Yuliei Salenko.
- Cum ai ajuns acolo? - Pentru că atunci când a fugit din Ucraina
cu fiul ei,
s-au ascuns în ferme şi grajduri.
E... de la vite. Aşa a contractat-o.
Şi ca s-o vindecăm complet de HLH,
trebuie să scăpăm de orice urmă de bruceloză din corpul ei.
Da, am trecut-o deja pe un tratament intensiv cu antibiotice.
Bine, dar dacă a fugit din Ucraina când a început războiul,
asta a fost acum un an.
Între timp bacteria s-a răspândit
- în tot corpul ei. - Da.
Este endocardită netratată.
N-am spus că va fi uşor.
- Max... - Floyd, dacă nu încercăm măcar,
ar fi făcut tot acest drum până aici
doar ca să moară aici,
iar fiul ei va rămâne orfan într-o ţară străină.
Te aud, te aud.
Dar despre ce vorbeşti,
această procedură, va fi nevoie la propriu
de o duzină de chirurgi şi specialişti cu multă pregătire
- să reuşească. - 53.
După numărătoarea mea, va fi nevoie de 53.
Ştii foarte bine că banii ăia erau pentru aparatul dentar al lui Courtney.
Şi dacă atelierul meu dă faliment, ce facem?
Atelierul tău are probleme
pentru că tu îl conduci prost!
Ştii că fac tot ce pot pentru familia asta!
Nu, faci tot ce poţi pentru Horace... ca de fiecare dată!
Nu mă respecţi niciodată! Sunt bărbatul casei!
Atunci poartă-te ca atare!
Floyd?
Ce ai făcut, puiule?
Am reparat-o... pentru tine.
Clemă.
Bisturiu.
Forceps.
Tifon.
Bine.
Acum sunt pregătit pentru implantarea valvei aortice porcine.
Dr. Wilder, vrei să...
Nu am unde să mă duc.
Bine, vrei... măcar...
Nu. Trebuie să fiu lângă Dr. Gaffen,
şi trebuie să-l văd pe Ben.
Nu avem loc de manevră aici, Floyd.
- Încearcă acolo. - Dumnezeule.
Tocmai am pierdut maşina de bypass.
Pacientul nostru a murit.
Dar de asta repetăm, bine?
Max, suntem atât de îngrămădiţi
ca şi dacă respir voi dărâma ceva.
Ştiu. Putem regândi planul.
Putem face anumite operaţii individual
şi nu simultan.
Orice să ne ofere mai mult spaţiu aici.
Dar va fi nevoie de timp pe care nu ni-l permitem.
Pot ajuta.
Cum?
Pot înlocui valva aortică
cât timp îi bate inima.
Aşa putem scăpa de maşină de bypass
care ocupa atâta spaţiu.
Va economisi timp?
Da.
În timp ce-i bate inima?
Ai mai făcut asta?
Nu.
Bine.
Repetă mai departe.
În regulă, ce părere ai,
dungi sau un model aglomerat?
Care din ele?
Niciuna?
Fără cravată?
Ce zici de un şnur?
Albert a purtat unul turcoaz la prima întâlnire,
şi mi s-a părut foarte interesant.
Da, Albert, noul iubit.
Când îl voi cunoaşte pe norocos?
Ce zici de cină, sâmbătă seara?
Bine.
Bine. Aşa putem discuta despre afinitatea lui
pentru moda din sud-vest.
Ce faci?
Păi... îl ignor.
Da. Văd şi eu.
Dar de ce?
Pentru că în cazul mutismului selectiv, nu îl urmăreşti.
Creezi un drum şi-l laşi să vină la tine.
Am pus masa, să să zic aşa.
Acum trebuie să se ospăteze.
Nu pare să-i fie foame.
Nici măcar puţin.
Hei.
Hei, Lu.
Parada sirenelor?
Nu cred că vom ajunge anul ăsta
- la parada sirenelor. - Nu.
Ai spus sirene.
Ştiu. Ştiu că am spus.
Dar pe urmă cineva a venit la spitalul nostru,
- şi are nevoie de ajutor... - Dar ai promis.
Ştiu asta, dar...
uită-te la mine.
Acest pacient chiar are nevoie de ajutorul nostru.
Şi nu doar de mine.
De tot spitalul, fiecare de aici va ajuta.
Aşa că trebuie s-o ajut.
Iar tu şi cu mine
vom face multe lucruri amuzante...
Urăsc New Amsterdam!
Supradoză, găsit în parc.
Bărbat de 52 ani, fără reacţii.
Mă ocup eu, şefa.
Te simţi bine?
Da.
Da, nu ştiu...
am renunţat la speranţa că Vanessa se va curăţa,
că o mai văd vreodată.
Și sunt în această stare constantă de frică
de fiecare dată când intră cineva pe acea uşă.
- Intră în criză. - Avem nevoie de ajutor!
Da, ce s-a întâmplat?
Îi scade pulsul.
Bine. Trebuie s-o operăm acum. Duceţi-o în sala de operaţii.
Credeam că avem până mâine.
Şi eu credeam la fel.
Sper că ai folosit alea 10 minute să remediezi greşelile,
pentru că repetiţia s-a terminat.
Ce pierdere completă.
Am băgat toţi banii în acel tocător.
Nou-nouţ, făcut să dureze, şi ce se întâmplă?
Fasolea e cea mai bună recoltă din ultimii 20 ani
până începi s-o plantezi tu.
Pe urmă vine îngheţul timpuriu şi larvele de porumb.
Ştii cât de terminaţi suntem?
Poate mă pedepseşte Dumnezeu.
Poate că merit.
Asta ar fi a treia duminică la rând când nu merg la biserică.
Oamenii văd, încep să vorbească.
Lina Tompkins de la Rotary trebuia să comenteze,
iar acum nici nu mă pot uita la ea.
Şi cel mai rău lucru e cum se uită la mine,
ca la o femeie jalnică al cărei soţ o ocoleşte.
Trebuie să scap de câteva kg.
Şi pe urmă se va uita la mine. Ştiu sigur.
De ce nu pot?
De ce sunt... atât?
Aşa că Tiff Stinson îşi pune mâna pe braţul meu
şi "accidental" îşi atinge sânii de mine.
Ăsta e un semn, nu?
Dar ea şi Tiff sunt prietene bune, iar eu sunt cu Allie.
Nu se poate ca Tiff să-şi ţină gura,
dar pe Dumnezeul meu, e mult mai mişto decât Allie.
Aşa că mai bine mă duc să...
De ce îmi spui asta?
Nu ştiu, ciudatule.
Făceam discuţie.
Nu, nu cred.
Tu, mama, tata, toţi vorbiţi la mine.
Şi este ciudat, sunt chestii de adulţi
pe care nu le discutaţi niciodată cu altcineva.
Dar de ce crede toată lumea
că-şi poate vărsa necazul la mine?
Se poartă ca şi când nu sunt aici, ca şi când sunt invizibil.
Ascultă, tu eşti opusul invizibilului, Iggy.
Eşti ca o stâncă sau ca un munte.
Nu judeci. Doar asculţi.
Şi nu ştiu de ce, dar fiind aici, ascultând,
face lucrurile mai bune.
Vrei ceva?
Nu trebuie să vorbeşti, doar...
arată.
Mamma mia.
Acest mic experiment al meu
e chiar mai greu decât credeam.
Îţi dai seama și singur?
De regulă oamenii se deschid în faţa mea,
toată viaţa mea.
Este motivul pentru care am devenit doctor.
Dar tu eşti o nucă greu de spart, prietene.
Cele mai subtile mişcări de doctor
n-au niciun efect asupra ta.
Nu ştiu, poate ar trebui să...
nu mai vorbesc ca un doctor.
Să ştii că avem ceva în comun, eu şi cu tine.
Îţi cunosc secretul.
Da.
Da, nici eu nu vorbeam mult când eram copil.
Oamenii spuneau mereu că ştiu să ascult.
Dar noi ştim că ei aveau alte gânduri.
Nu eram tăcut pentru că îmi plăcea să ascult.
Eram tăcut pentru că eram..
îngrozit să vorbesc.
Am urât asta atât de mult, pentru că vorbitul...
însemna de fapt...
să dezvălui cine eşti.
Înseamnă să fii văzut.
Şi mă gândeam că dacă nu vorbeam,
nimeni n-ar fi observat cât de rupt mă simţeam pe interior,
ce speriat eram.
Şi că acea parte ruptă şi speriată din interior
pe care toată această linişte o protejează...
vorbirea e singura metodă s-o vindeci.
Aşa că uite, nu te mai întreb ce vrei.
Dacă vrei ceva,
va trebui să te întinzi
să-ţi iei singur.
Suntem în urmă, dar dacă trebuie să acţioneze cineva,
mă bucur că eşti tu.
Planul ăsta nu va funcţiona.
Alooo.
Alooo, e cineva?
E cineva de la Oncologie pe aici?
Dacă e o glumă, jos pălăria.
Aici erai.
Te-am căutat peste tot.
Sunt Kate, noua ta asistentă.
Deci sunt în spitalul corect.
Da, normal.
Ai nevoie de ceva?
Da. Am nevoie de doctori... doctori care să conducă spitalul.
Ştii unde sunt toţi doctorii?
Da, lucrurile sunt mereu nebune
- pe aici. - Dă de veste.
Toţi şefii de departamente în auditoriu la 6:00 p.m.
Sunt pe cale să devină şi mai nebune.
Trebuie să revenim la planul iniţial, s-o punem pe Yulia pe bypass.
Nu, este... suntem cu 2 ore în urmă, Floyd.
Asta va dura tip pe care nu-l avem.
- Ce s-a întâmplat cu planul tău? - N-am avut timpul necesar
să-mi îmbunătăţesc tehnica.
Oprirea inimii e probată şi a dat roade.
Nu, plămânii ei nu-şi permit mai mult timp.
Are o singură şansă, Floyd,
şi este operată în timp ce-i bate inima.
Doar pentru că are o singură şansă nu înseamnă că va funcţiona
sau că este o idee bună, Max.
Ştiu, dar dacă eu aş avea o singură şansă,
aş vrea s-o faci tu.
Iar Yulia nu trebuie să primească mai puţin.
Bine.
Scade pulsul.
Bătăile inimii.
Nicio urmă de hemoragie.
80 cu 40. 80 cu 40.
Pe monitoare.
Tu cine ar trebui să fii?
Dr. Ross.
Hei, dă-l înapoi.
Spuse monstrul fără creier.
Dă-i-l înapoi imediat!
De ce are nevoie de un stetoscop?
Oricum nu aude.
Ce-a zis? Spune-mi!
Crede că ar trebui să fii altcineva,
ceva mai uşor pentru tine.
Hei, hei.
Calm, calm.
Lasă-i în pace.
E doar un costum.
Nu e doar un costum.
Lizzie...
Vei vedea.
Bisturiu.
Tensiunea în scădere.
Ce faci?
- Forceps. - Nu.
Hei, hei. Elizabeth, opreşte-te.
Nu!
Începem resuscitarea cu fluide.
Administrez.
Am introdus filtrul. Am introdus filtrul.
E stabilă.
Tromboză.
Embolii sunt eliberaţi. Embolii sunt eliberaţi.
Creşte tensiunea.
- Inima se stabilizează. - Aşteaptă.
- Închide-o. - Pregăteşte tava.
Tensiunea e în creştere.
Şi normală.
{an7}♪ KODALINE - Everything works out in the end
Mă simt bine, dragule.
Sunt aici.
Nu te voi părăsi niciodată.
Nu-ţi face griji.
Nu mai sunt îngrijorat.
Nu aşa mi-am imaginat ultima zi
la New Amsterdam.
Nu.
A fost chiar mai bine.
Îmi va lipsi...
locul ăsta.
Nu va fi la fel fără tine.
Mulţumesc.
Această zi e dovada că ai luat decizia corectă.
Nu crezi?
În fiecare an Luna abia aşteaptă...
parada sirenelor.
Şi în fiecare an o dezamăgesc.
Această perioadă din viaţa ei e atât de scurtă.
Atât de importantă.
Şi am pierdut atât de mult din ea...
fiind aici.
E timpul să devină scopul vieţii mele.
Chiar dacă asta înseamnă...
să las în urmă tot ce iubesc.
Te vei întoarce.
Nu poţi pleca de aici pentru totdeauna.
Nu poţi.
Dacă mă întorc...
nu va fi pentru acest spital.
Şi ce te face să crezi că te voi aştepta?
Dacă New Amsterdam m-a învăţat ceva...
este...
speranţa.
Nu există nimeni...
pe mâna căruia aş lăsa acest spital...
în afară de tine.
Hei, Lu.
E timpul să mergem.
Lu,
ştiu că eşti tristă că am ratat parada sirenelor.
Dar ştii ceva?
Am reuşit.
A fost nevoie de tot spitalul, chiar şi de tine.
Dar am salvat mama cuiva.
Vrei să mergi?
Vrei să ştii ceva?
Vei avea mii de zile bune înainte.
Promit că nici nu-ţi vei aminti de asta.
Bună ziua.
Am crescut la New Amsterdam.
Mama a murit în acest spital.
Tata a petrecut fiecare secundă din priveghi aici,
spărgând sistemul ca să-l poată face la loc,
mai bun şi mai puternic ca înainte.
Făcând tot ce se putea să-şi ajute pacienţii.
Îmi amintesc ultima zi a tatălui ca Director Medical.
Trebuia să mă ducă la parada sirenelor,
o zi specială împreună cu tata.
Dar pe urmă a fost chemat să ajute
cu o operaţie imposibilă.
Şi am fost foarte supărată.
M-am gândit că acest loc l-a luat pe tata
încă o dată de lângă mine.
Dar pe urmă, pe parcursul zilei,
am văzut cât de mult a muncit să salveze viaţa cuiva
şi cât de mult au muncit cu toţii, împreună.
Şi atunci am realizat că New Amsterdam nu l-a luat pe tata
de lângă mine.
Acest spital mi l-a dat pe tata.
Mi-a arătat cine era,
cine aş putea fi.
Şi atunci am realizat că vrea să fiu ca el.
A fost ziua în care am vrut să devin doctor.
Aşa că am vrut să vă întreb pe toţi
acelaşi lucru pe care l-a făcut tata cu colegii lui
de fiecare dată.
Cum pot ajuta?
corvin.predoiu & Kopa Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro FINAL DE SERIAL