Bună dimineaţa, Dnă. Dutton.
Bună dimineaţa, Mabel.
Nici nu se grăbesc.
Fără telegramă?
Nu astăzi.
Dacă ajunge vreuna, o voi trimite cu Steven.
Măcar scutiţi drumul cu trăsura.
Atunci voi aştepta un bărbat care nu va veni niciodată
în locul unei telegrame.
Trăsura îmi permite să alung mai repede speranţa,
ca să-mi continui ziua.
Bine.
Haide.
Viaţa devenise o serie de rutine melancolice.
Precum un cerb învins care se retrăsese adânc în pădure
să-şi îngrijească rănile...
Familia noastră se pierduse în plictiseala vindecării.
Hobby-ul de a privi dragostea tânără care i-a fost furată,
Jack alegând să-şi petreacă serile patrulând în zonă,
alegând răzbunarea în detrimentul pasiunii.
Am trimis după doctor.
De ce?
Pentru tine.
Nu te voi hrăni şi te voi îmbăia, Emma...
Ai un copil, are nevoie de tine.
E deja bărbat.
Cu femeie.
Nu are nevoie de mine.
Acum fiii îşi depăşesc mamele, nu?
Devino mamă înainte să-mi ţii o prelegere
despre fii şi ce fac ei.
Un miliard de ani de viaţă au împins familia mea
să ajungă în Montana.
Şi doar patru Dutton au mai rămas pe acest pământ
să supravieţuiască altei generaţii.
Eram pe cale de dispariţie.
Când ajungem în port, ține aproape.
Am venit prin Mombasa, a fost bine.
Ai venit cu un grup şi vă aşteptau şoferi.
Nu avem niciuna, nici alta.
Ţine aproape.
Familia noastră e condamnată la pribegie.
Pribegie din Irlanda pentru a scăpa de sărăcie.
Pribegie din Tennessee pentru a scăpa de război.
Pribegie din Kentucky pentru a oferi mântuire.
Pribegie din Africa pentru a căuta răzbunare.
Montana este atracţia de acum.
Este următoarea pribegie.
Iar pentru fratele mau mai mic, va fi şi ultima.
Mulţumesc.
Când te întorci, Spencer?
Nu mă mai întorc.
Ăsta e adio.
Ultimul drum pentru un prieten e gratuit.
Mulţumesc.
Ai spus să ţin aproape.
Să mergem.
Trebuie să ajung pentru America.
În America? Şi cum vă aşteptaţi să faceţi asta?
Tu să-mi spui.
Nu avem vapoare spre State.
Vă pot duce la Londra.
Vă găsiţi transport de acolo.
Atunci du-mă la Londra.
La ce clasă doriţi să călătoriţi?
Cea mai ieftină.
Clasa I costă 40 lire de pasager.
Clasa turistică e 30 lire,
dar doamna se va topi sub provă,
în timp ce veţi avea de furcă cu şobolanii, dle.
Şi nu mă refer la rozătoare.
Atunci clasa I.
Cât durează călătoria?
Depinde de traficul din Suez.
În jur de o lună...
Vaporul se numeşte RMS Franconia.
Vă îmbarcaţi pe... 11 noiembrie.
Asta e peste 3 săptămâni.
Nu pot aştepta 3 săptămâni.
Ce opţiune avem?
Nu ştiu. Trebuie să găsim una.
Nu există alte opţiuni, dle.
Ep. 5. Fantoma Zebrinei
Adunaţi fetele.
Unde a plecat?
Nu... nu ştiu.
Dacă nu ştii, de ce plângi?
De ce s-ar teme o nevinovată?
Frica e duhoarea vinovăţiei, copilă.
Iar tu duhneşti.
Unde s-a dus?
Nu ştiu.
"Nu ştiu!"
Când nu spui adevărul, ajuţi un păcătos.
Să ajuţi un păcătos e un păcat în sine, copilă.
Să ajuţi o criminală înseamnă să te scalzi în sângele victimelor ei.
V-am spus... adevărul.
S-a dus acasă.
Pe jos... 600 km...
Prin pustiu, deşert şi canioane...
Fără ajutor.
Fără provizii...
Te aştepţi să cred că ăsta e adevărul?
Te-ai abătut de la credinţă.
Ai abandonat-o.
Acum te conduce Diavolul.
Eşti marioneta lui.
Vorbeşte prin gura ta spurcată.
Îmi vei spune adevărul sau te voi da lui.
Sunt Vidra din tribul celor care omoară tot.
Verişoara mea va ajunge acasă.
Iar tribul va veni să te omoare.
Părinte.
Aduceţi-o înapoi.
- Doar tu? - Şi aleasa mea.
Aleasa... o femeie.
Domnule, acesta... e un remorcher.
Cabinele sunt...
Iar marinari sunt... marinari.
O femeie la bord? Nu.
E drăguţă?
Te lăsa fără aer.
Eşti nebun?
Nu.
Te vor arunca peste bord
şi vor păstra femeia pentru ei. Nu.
Am o idee.
Bătrânul ăla.
Transportă un remorcher în Suez.
Odată ajuns la Suez, poţi ajunge oriunde.
Caută marinari.
Au lucrat vreodată pe punte?
Nu.
Mai bine minţi. Spune că da.
Vino.
Lucca!
Lucca, ai găsit marinari?
Nu, nimeni nu vrea pe remorcher.
Toţi banii sunt pe vasele comerciale şi baleniere.
Ţi-am găsit unul.
Arată ca un vânător.
Trebuie să ajung într-un port şi de acolo în Anglia.
Pot plăti.
Şi sunt dispus să muncesc.
Cât poţi plăti?
Croazierele percep 30. Atât îţi plătesc.
30 lire pentru bagaj şi să freci puntea?
Bine. Batem palma.
Plecăm când se crapă de ziuă.
Portul 9, dana 52.
Sulfură de muştar.
De unde ştii?
Am fost căpitan pe un vas transformat în spital.
Aduceau băieţi cu răni de genul ăsta.
Odată ce îi vezi pe acei băieţi... n-ai cum să uiţi.
Ştii când le vezi.
Dle. vânător...
mâine te facem marinar.
Ai rămas blocată?
Mă ascund.
Ţi-e frică de oi?
Mi-e frică de lupul care m-a păzit toată noaptea.
Aşa se explică.
Ai nevoie de ajutor să cobori?
E drum lung din rezervaţie.
Ştiu.
Te-ai rătăcit?
Am fugit de la şcoala pentru indieni.
Şi eu aş fugi.
Şi m-aş fi întors acasă.
Ăsta e primul loc în care te vor căuta.
Trăiesc ai tăi?
Cum te numeşti?
Apă de ploaie.
Tatăl tău e şef de trib.
Hank (şuviţă).
Şuviţă. De ce şuviţă?
Când ne-au pus să ne alegem numele,
toată lumea şi-a ales George sau Jim.
Nimeni n-a vrut să aleagă Hank, aşa că l-am ales pe ăsta.
Ăsta nu aparține rezervaţiei.
Ăsta nu aparține nimănui.
De asta sunt aici.
Nu are nicio logică.
Oile aparţin oamenilor.
Dacă Guvernul află că avem oi,
le va lua.
De ce le-ar lua?
Pe tine de ce te-au luat?
Am mari probleme.
Am omorât-o pe călugăriţa care m-a bătut,
şi pe cea care m-a violat.
Acum vor veni să mă omoare.
Le-am bătut...
am sufocat-o pe una şi am înjunghiat-o pe alta.
Ele au făcut asta?
Aş zice că şi-au căutat-o.
Mergi acasă cu mine.
Voi trimite vorbă tatălui tău.
Poate ar trebui să mergem în Canada.
Nu în Canada.
În Canada e mai rău.
Întâi îl găsim pe tatăl tău, pe urmă găsim în loc.
Şi urmele noastre?
Care urme?
E incredibilă.
E a ta?
Aparţine băncii.
Văduva Strafford şi-a făcut bagajul. A plecat în est.
Acea fermă se învecinează cu Yellowstone.
Duce în munţi?
Are mai mult munte decât Yellowstone.
Nu ştiu prea multe despre mine,
dar dacă aş face una...
acolo ar fi.
Pârâuri de primăvară prin ambele canioane.
Vezi aici?
Aici sunt izvoare.
Încă unul aici... alimentează Yellowstone.
- Iar mai la sud e Parcul. - Exact.
Iar ea a abandonat-o.
A plecat.
Şi ea aparţine băncii, sunt sigur.
Toţi aceşti fermieri au exploatat pământul
să-şi mărească turmele.
Singura metodă să faci bani din vite acum e să le furi.
Adu-mi mai multe din astea. Pe oricine poţi alunga.
Îi vom sufoca pe Dutton.
Cât pământ vrei?
Îl vreau pe tot.
Vreau toată valea.
Unde bagi lemnele?
Merge pe gaz.
De unde gaz?
Dintr-o ţeavă care intră în casă.
Unde locuieşti, Banner?
Am o gospodărie mai sus în munţi.
Buşteni şi muşchi?
- Da. - N-ai locuit niciodată la oraş.
Niciodată.
La ţară, supravieţuieşti cu ce-ţi oferă împrejurimile,
sau măcar încerci.
E maximul la care îl poţi spera când abandonezi civilizaţia.
Oraşele sunt împrejurimile măiestriei cuiva.
Necesităţile devin confort.
În sălbăticie, disponibilitatea apei
dictează dacă supravieţuieşti zilei.
La oraş...
cea mai preţioasă resursă...
devine un gând efemer.
Ai terminat cu buştenii şi muşchii.
E a ta.
Acum eşti şi tu un maestru.
E greu să măreşti turma când vinzi toate junincile.
N-o mărim. O restrângem.
Toată lumea face asta.
Nu credeam că voi apuca ziua asta.
Am auzit că unele din ajutoarele voastre au plecat la Hollywood
cu băieţii de la Strafford să facă pe cowboyii în filme mute.
E şi planul tău?
Ei pot face pe cowboyii cât vor.
Eu rămân aici s-o fac cum trebuie.
Dacă vei continua să-ţi vinzi turma
nu vei mai avea obiect de activitate.
Du-te cu asta la casieriţă, ea te va plăti.
Ce s-a întâmplat?
Doctorul spune că are nevoie de soare.
Uite cât de nervos eşti.
Brewster au vândut.
Strafford au plecat. Părinţii mei s-au dus...
Cred şi eu că sunt nervos.
Nu putem câştiga...
n-avem un lider.
Nu putem câştiga fără un lider.
Îi pot conduce eu.
Nu te vor urma.
Nu încă.
Trebuie făcută cum trebuie.
Sau pierdem tot.
Ai îmbătrânit.
Am fost bătrân, fiule.
Cred că va trebui să învăţ să trag cu stânga.
Nenorociţii m-au aranjat bine, nu?
Îi vom lovi înapoi.
Suferă destul de mult.
Îl costă mai mult decât pe oricine.
Ţine-l aproape.
Nu-l mai lăsa să meargă la oraş.
Ai început să angajezi agenţi zootehnici?
Şeriful a început interviurile.
Nu. Tu trebuie să faci asta.
Trebuie să-i priveşti în ochi.
N-ai încredere în cei fermecători.
Ăştia lucrează pentru el.
Dacă e isteţ, are pe cineva care să-l sprijine.
Cineva cu bani.
De ce crezi asta?
Pentru că eu aş face asta... dacă eram în locul lui.
Mi-e greu să cred că există cineva
care l-ar sprijini pe acel monstru.
E nevoie de încă un monstru, asta e clar.
Care e singurul om din stat
care câştigă dacă se mută fermierii?
Care e singură afacere care nu cunoaşte recesiunea?
Aurul.
Mâine poţi începe cu mâncare solidă.
Ovăz. Orez.
Moderat.
Ia câţiva cowboy să te ajute să mergi.
Trebuie să începi să te mişti.
Te vizitez săptămâna viitoare.
Cowboyii nu trebuie să mă vadă aşa.
Te ajut eu.
Va trebui, întrucât ei pleacă.
Ai slăbit atât de mult că te duc şi singură.
Cred că vom vedea.
N-ai promis asta.
N-ai pierdut nimic din ce n-am pierdut şi eu.
Acum şi eu sunt orfană.
Nu ne mai avem decât unul pe celălalt, iar eu nici măcar asta nu am.
Ziua nunţii noastre a venit şi a trecut fără să fie remarcată.
Nu... nu mai vorbim.
Nici măcar nu mă mai atingi.
Am acelaşi drept să-l urăsc pe acel om cât ai şi tu,
dar n-o fac.
Pentru că ura îţi umple inima, până la ultimul locşor.
Nu mai lasă loc pentru iubire.
Aleg să nu-l urăsc,
ca să rămână loc în inima mea pentru tine.
Dacă nu vei face la fel pentru mine, atunci du-mă în oraş.
Trimite-mă acasă, Jack.
Uită-te la dimensiunea acestei închisori.
Aici sunt, Jack.
Nu, nu eşti.
Este o închisoare.
Ai făcut din locul ăsta o închisoare.
Nu este o închisoare. Nu.
Este acasă. E casa ta.
Sunt soţul tău.
Nu încă, încă nu eşti.
Nu ne trebuie o nuntă să ne însurăm.
Nu ne trebuie o biserică.
Stăm chiar acum în fața Domnului.
Eu, Jack Dutton, te iau pe tine
Liz Strafford, să-mi fii soţie credincioasă.
Să te am şi să te păstrez, în sănătate şi-n boală,
în bogăţie sau sărăcie... la bine şi la rău,
atât cât vom trăi...
Abia am ajuns la jumate.
Trebuie să spui şi tu.
Soarele îmi face bine.
Cum sună nişte orez?
Sună nasol.
Nu mai avem carne la congelator?
Doctorul a spus...
Dacă nu mă omoară 9 gloanţe, nu mă omoară nici o friptură.
Voi fierbe un pui.
Cu orez...
A spus orez, mănânci orez.
Pui şi orez.
Asta nu e nici măcar ultima cină.
Exact.
Aveai de gând să laşi un bilet?
E pe comodă.
Şi ce spune?
Spune că această călătorie e prea periculoasă.
Sunt bani în plic să plăteşti pentru transportul la Londra.
Spune că voi trimite după tine când va fi sigur.
Spune multe.
Nu vei trimite după mine, Spencer.
Avem o viaţă împreună sau vom trăi separat.
Poţi face asta?
Îţi poţi trăi viaţa fără mine?
Mă alegi o singură dată.
Nu vei mai avea această ocazie.
Strânge-ţi lucrurile.
Ai trimis telegrama?
Să le spui că te duci acasă.
Nu pot trimite telegramă de aici în State.
Vapoarele pot.
Au staţii care pot trimite semnale
2000 km sau chiar mai mult.
Am vizitat o cabină când veneam încoace.
Căpitanul mi-a arătat cum trimit mesaje
da la un vapor la altul până ajung la Londra.
De la Londra, pot telegrafia oriunde în State.
Aveţi nevoie de permis să urcaţi la bord, dle.
Îmi cer scuze.
Permisul poate fi rezervat la Biroul Union Castle de pe Hudson...
N-am nevoie de transport.
Am nevoie de un favor.
Familia mea din Statele Unite a suferit o tragedie.
Trebuie să mă întorc acasă. Deîndată.
Plec astăzi şi trebuie să-i anunţ.
Puteţi folosi staţia să trimiteţi un mesaj din partea mea?
Pot trimite acel mesaj.
Vom avea nevoie de numele destinatarului şi unde să trimitem telegrama.
Scrieţi aici, dle.
Şi mesajul.
- Mulţumesc. - E plăcerea mea, dle.
De ce zâmbeşti?
Sunt extraordinar de mândră de mine.
Ar trebui să zâmbeşti şi tu.
Mă dovedesc destul de utilă pentru această călătorie
şi încă n-am plecat.
Fără să mai spun că mai departe voi salva ziua.
Da. Nu zău.
Să mă ierţi.
Jovialitatea mea te îmbufnează?
Doar nu vei face asta tot drumul, nu?
- Ce să fac? - Să vorbeşti.
Vorbesc când sunt emoţionată.
Ai putea vorbi şi tu încât să mă faci să vorbesc pe jumătate,
dar nu, eşti prea ocupat să fii morocănos,
şi asta mă face să mă îndoiesc de toate,
şi uite aşa mă emoţionez,
şi asta înseamnă că trebuie să vorbesc la dublu ca să compensez.
Sincer, sunt şocată că te deranjează.
Majoritatea bărbaţilor considera că e drăguţ.
Aşa am captat foarte multă atenţie, te asigur.
Nu mă îndoiesc.
Asta e.
Ce e asta?
Barca noastră.
Ce este?
Un remorcher.
Spencer, nu cred că ăsta ar trebui
să părăsească portul.
Ăsta e singurul care pleacă.
Ar trebui să cer voie?
Fata e cu tine?
Fata e cu mine.
Cabinele sunt mici, şi marea poate fi dură pe remorcher.
Sunt mai dură decât par.
Şi eu spuneam asta.
Acum sunt un bătrân şi arăt mai dur decât par.
Bine. Veniţi la bord.
Vă puteţi pune bagajul jos.
Eliberează parâmele din strânsoare.
Desfă funiile din cârlige, pe urmă fă-le colac
şi pune-le pe punte.
Şi am plecat.
Fără instrucţiuni de siguranţă, fără...
în mod normal un toast pentru zeii mării...
Nu va fi mai uşor de atât.
Bine?
Ai grijă, nu vreau să văd cum cazi în golf.
Cât de departe mergem cu barca asta?
Până la Canalul de Suez.
De acolo găsim un vapor spre oriunde.
Veneţia, Messina, Barcelona.
- Şi pe urmă? - Orice ne duce în vest.
Mă tem că vacanţa ta s-a terminat.
Dar aventura abia începe.
La dracu.
E fierbinte.
Mulţumesc.
Revin imediat.
Ce dracu face?
E o fantomă.
Un vapor fantomă. Cazanele au explodat primăvara,
iar echipajul a abandonat nava, dar ea nu s-a scufundat. Nu, nu.
Şi nu vrea să se scufunde.
Curentul din canal o ţine aşa.
Acum se duce încolo şi încoace vânând căpitanii
care nu sunt atenţi.
Sunt nebuni?
E abandonată.
N-o pilotează nimeni.
Şi pluteşte?
În derivă.
A existat această navă fantomă pe nume Zebrina.
Un cargou britanic care transporta cărbune.
A eşuat în Franţa
după ce a plutit pe lângă voi băieţi
când mergeaţi la război.
Vaporul meu spital s-a ferit de ea câteva săptămâni.
Jur că nenorocita aia parcă ne vâna.
Dar cel mai ciudat lucru pe care l-am văzut vreodată
a fost în largul coastelor Indoneziei.
Bărcuţe mici pentru doi pescari,
care pluteau la 500 km de ţărm.
Pescăruşii roiau ca viespile,
atacându-i pe cei prezenţi.
Şi trebuie să fi fost
vreo mie de bărcuţe din astea, poate chiar mai multe.
Am navigat printre ele o săptămână.
Trebuie să fi fost valuri mari
dacă le-au împins aşa departe pe mare.
Nu ştiu.
E un mister.
Aşa e marea.
Vicleană...
ca o vulpe.
Mereu caută modalităţi să te păcălească.
Cine ia primul cart?
Ce faci de cart?
Pilotezi barca, doamnă.
Şi cine pilotează acum?
Vulpea.
Se pare că am primul cart.
Merg cu tine.
Nu e mare lucru. Asta e timona.
Un diferenţial face legătura cu cârma.
Răsuceşti timona, mişti cârma... busola.
Cursul nostru e la 15° nord-nord-est.
Timona e blocată pe înainte.
Dacă vrei s-o ajustezi, o faci aici.
Cât de departe suntem de coastă?
35 km.
Destul de departe încât piraţii să nu ne vadă de la ţărm.
Asta e acceleraţia.
Dai înainte dacă vrei să mergi repede, dai înapoi dacă vrei să mergi încet.
Bine?
Dar n-ar trebui să virezi decât dacă e ceva în faţa ta,
şi n-ar trebui să fie nimic în faţa ta.
Staţia funcţionează?
Funcţionează când funcţionează.
Care e canalul de urgenţă?
158.6.
Cadranul e acolo.
Dar dacă este vreo urgenţă nu folosi staţia,
vino la mine.
Fiecare cart e de 3 ore.
Aşa că trezeşte-mă în 6 ore.
N-o răsuci.
N-o fac.
Aştept calamitatea la care trebuie să reacţionez.
Conduc barca.
Cred că se numeşte pilotaj.
Pilotez barca.
Am nevoie de un chipiu.
N-ar trebui să pilotezi fără chipiu. Mă simt goală.
Să nu-ţi vină idei.
Ăsta nu e un copac din Serengeti.
Asta e treabă serioasă, pilotajul.
Mulţumesc.
Pentru ce?
Doar îţi mulţumesc.
Că te-am convins să nu mă abandonezi în Mombasa
şi că te duc peste mări,
fără nimic altceva decât experienţa mea de navigator?
Cu multă plăcere.
Va fi greu de explicat când va veni momentul.
Mă tem că va fi cel mai puţin neplăcut pentru tine.
Şi pentru mine.
Să nu te mai îndoieşti de mine, Spencer.
Dacă nu te vei îndoi de mine, nici eu nu mă voi îndoi de tine.
Nu era îndoială.
Era îngrijorare.
N-o face.
Nu mă voi îndoi niciodată de tine.
Atunci ne-am înţeles.
Poţi fi sclavul meu amant.
Da.
Hei.
Hai să coborâm.
S-a terminat cartul nostru.
E ora 3?
Da.
Voi lua eu următorul cart.
E rândul meu.
Bătrâne, trebuie să te odihneşti.
E barca mea.
Singurul care dă ordine aici...
eu sunt.
Probabil ar trebui...
Crezi că am putea...
Aş vrea să stabilesc o dată pentru nuntă.
Sunt sigură că asta vrei, dragă.
Dar ar trebui să aşteptăm până la primăvară.
Mă tem că...
nu cred că mai îmi vine rochia la primăvară.
Nu e destul tort în Montana
ca să te îngraşi, fată.
Nu e din cauza tortului.
Ne-am spus jurămintele, şi am...
dat-o încolo de lege. Şi pe preot.
Şi pe oricine altcineva.
Asta e prima veste bună pe care o aud urechile mele
în câteva luni.
Da, vom planifica cât de curând o nuntă mică.
Cu un preot care ştie să antedateze certificatul,
dacă înţelegi ce spun.
Poate face asta?
A salvat nenumărate reputaţii, draga mea.
Dă-mi voie să mă ridic.
- Ce este? - Motoarele sunt oprite.
S.O.S, S.O.S., S.O.S.
Aici este S.S. Lambridge. Ce urgenţă aveţi?
Sunt pasager pe un remorcher care se îndreaptă spre Suez.
Căpitanul a murit.
Poţi să citeşti o busolă?
Pot.
În ce direcţie mergi?
Spre est, dar în derivă.
Ai hărţi nautice?
- Avem. - Bine, amice.
Te voi ajuta să te orientezi
cu busola... domnule?
Trebuie să fiţi Dna. Dutton.
Eu aş fi aceea.
Don Whitfield. Se pare că suntem vecini.
Am cumpărat Ferma Strafford.
Se numeşte Lazy S.
Asta e marca. N-am de gând s-o folosesc.
Poate e utilă pentru Dvs?
Noi avem o marcă.
Dacă mai doriţi una, e a Dvs.
Una e suficientă. Mulţumesc.
Mi-aş dori să-l cunosc pe soţul Dvs.
Când aş putea veni în vizită?
Îi voi spune despre interesul Dvs.
Am putea alege acum un moment.
Nu-i cunosc agenda.
Nu asta fac femeile fermierilor?
Ţin registrele şi agenda?
Nu şi această soţie.
Atunci poate trec pe acolo să văd dacă e liber.
Valea se schimbă. Progresul vine peste noi.
Există oportunităţi dincolo de vite,
care nu prea mai e o afacere zilele astea.
Mai degrabă... un vis.
Şi nu unul bun.
E visul nostru.
Crezi că va vinde?
Ce opţiune are?
Las-o să petreacă o iarnă aici
fără soţul ei să se ocupe de fermă.
Până la primăvară mă va implora să cumpăr.
Iarna nu mai are răbdare.
Vă aşteptam mai devreme.
A fost o dimineaţă interesantă.
Şi devine şi mai interesantă.
Telegrama a venit azi dimineaţă.
Mătuşa Cara... am primit scrisoarea ta...
şi vin acasă.
corvin.predoiu (Subtitrãri-noi Team) www.subtitrari-noi.ro