Guardians of the Galaxy väntades bli Marvels första flopp.
De tog bottenskrapet. Vi valdes sist.
Och för nio år sen var James Gunn otroligt nog killen som gjorde Scooby-Doo.
Toppregissören bakom superhjältefilmen Super, som spelade in 377 000 dollar.
Men han trodde.
Han trodde på sig själv.
Han trodde på mig. Så tack.
SIDA A 1: SISTA STRIDEN BÖRJAR
Guardians är en milstolpe för oss på Marvel Studios.
En grupp figurer som INTE var oerhört berömda.
Men tack vare James Gunns manus och regi gick de hem hos folk.
Vi är väldigt hängivna och lojala James vision.
Han är en suverän kapten.
Han lyckas skapa en härlig miljö av vänskap och skaparlust - och passion.
Hur är läget idag?
Välkomna till Guardians of the Galaxy.
Att han gjorde alla tre filmer gagnade oss alla.
De bär hans särprägel.
Hans röst, manus, regi och stil.
Kärleken till djur och det bisarra... Hans filmer bär verkligen hans signum.
"Sänk vapnen!"
"Vi dödar den som ser ut som en morot och visar att vi menar allvar."
Efter att han säger "sänk vapnen"...!
På Comic-Con visade vi de första scenerna från första Guardians.
Det fanns inga mängder av fans, det var inte Captain America eller Thor.
Och när publiken såg klippen märktes det att de såg nånting nytt.
Och andra året på Comic-Con var publiken heltaggad. "Vi vill ha mer!"
Är ni sugna på att se filmen?
Då så!
Jag tror att filmerna går hem för att Guardians har sina brister.
De går att relatera till.
Det finns en genuin kärlek i deras brokiga familj-
-som många nog kan relatera till.
Galaxen behöver ju fortfarande sina väktare.
Och du kommer att bli en bättre ledare än jag nånsin var. Kapten.
2: PARTI 89
När Marvel kom till mig och föreslog att jag skulle regissera Guardians-
-blev jag korkat nog tveksam trots att jag gjorde lågbudgetfilmer, för...
Jag har aldrig velat göra filmer som jag inte tror helhjärtat på.
På väg hem från ett möte tänkte jag:
"Om det nu fanns en talande tvättbjörn, var kom den ifrån?"
Då kom jag på: "Det är universums sorgligaste varelse."
Ett litet djur som blivit något det inte borde vara.
Den var avskuren och alienerad från alla andra livsformer, och var arg.
Men jag har inte bett om att bli till, att delas sönder och sättas ihop-
-och förvandlas till...ett litet monster!
Den ensamheten står i centrum för Guardians-filmerna.
Filmerna uppfattas som lättsamma och roliga-
-men den emotionella kärnan är att Rocket och alla de andra är outsiders.
De hävdar att det handlar om Rocket. Men det handlar om Peter Quill.
Glöm inte det. Det här är Star-Lords... Vem sa att det handlar om Rocket?
Det här är Star-Lords... Det är lögn.
Nej, det handlar om Rocket.
För miljonte gången, håll dina grisiga tvättbjörnstassar borta från min Zune!
För miljonte gången, jag är ingen jäkla tvättbjörn.
Sean är toppen. Han andas verkligen liv i Rocket under inspelningarna.
Då flyger vi iväg tillsammans, vi fyra. Precis som vi har tänkt.
Det började med att jag fick ett telefonsamtal från min bror James.
"Jag gör en film, och jag tror att jag har en roll åt dig."
"Kanske två roller." Och sen byggdes det på därifrån.
Bort med idiotflinet. Du ska föreställa ett proffs.
Jag har pratat om processen kring den här rollen, och vad det har krävt.
För mig har det alltid handlat om vad jag ger mina medskådespelare.
De behöver en äkta Rocket.
-Vad är det? -Det är om det går riktigt snett.
Sean gör verkligen allt-
-för att ge oss en äkta, stark och övertygande Rocket.
Vi interagerar med honom på inspelningen, det är ett måste.
Det är oerhört värdefullt att ha honom där.
I första filmen lockade han fram några av mina bästa stunder.
Det var väldigt viktigt för mig som kämpande skådespelare.
All vrede, allt ursinne...
...har bara varit för att begrava sorgen.
När vi spelar in, känner jag personligen verkligen att Sean är Rocket.
Och när jag ser filmen och hör Bradley Coopers röst-
-känns han också som Rocket.
Så för mig består Rocket av båda två.
-Vad tänker du göra åt Quill? -Jag? Varför inte du?
För att jag har emotionistiska problem.
Jag är stolt över vårt gemensamma arbete med karaktären.
Bradley Cooper, min bror James, och sen hela effektteamet i centrum.
För mig är det modernt berättande.
Vi var ett helt gäng som skapade den här pärlan till karaktär.
Rocket Racoon.
3: UPPGÖRELSEN
Efter Ronan och Thanos...
...skulle vi hitta en värdig fiende i den här filmen.
Det var inte det lättaste!
Vi har alltid undrat varifrån Rocket kom och varför han är så smart.
Det var Höge Evolutionären, en forskare-
-som har skapat "humanimals" för att skapa en "perfekt värld".
Han tror att han förbättrar universum-
-och har gått in i gråzonen mellan geni och galenskap.
Det är vårt heliga uppdrag-
-att ta en ofullständig klump av biologiskt material, som du...
...och förvandla den till någonting perfekt.
Ett klassiskt drama. Sonen vill hämnas på fadern, men med en twist-
-och sen är det fadern som vill hämnas.
Hallå där.
Nånstans slutar det handla om en far och son-relation-
-och börjar istället handla om forskaren och försöksdjuret.
Jag skapade dig!
Hur visste du?
Höge Evolutionären vet vad han gör-
-men anser att det här är mindre betydande varelser.
Att han har rätten att utnyttja dem som han vill.
En liten tvättbjörnsunge som slits i stycken.
Han skriker av smärta och ni pusslar ihop honom igen.
Ni har aldrig sett nåt liknande.
Men nåt sånt visar vi inte för publiken, det återspeglas i era ansikten.
Det är huvudpoängen här, det fasansfulla ni bevittnar.
Det var en känslomässig scen.
Varför har han aldrig berättat det här?
Det är värre än vad Thanos gjorde mot mig.
Man vill inte ha en mustasch-tvinnande skurk som är ond utan orsak.
"Jag vill ta över världen och förinta universum." Sånt är så ologiskt.
Men samtidigt, om man lär känna skurken och förstår orsakerna till hans agerande-
-slutar man avsky honom, och det går inte!
Men Chuk gav oss både och.
Vi förstår honom, men avskyr honom för att han är ett kräk.
Vi behöver 89P13:s hjärna-
-så att vi kan överföra den egenskapen till de här innan vi åker till kolonin.
Inget annat spelar någon roll.
Vi utgick från serietidningen, men James sa:
"Det här är inte den skurk jag vill ha."
Hur blev han den han blev?
Det fungerar i serietidningen, men karaktären i filmmanuset-
-behövde nåt nytt, nåt annorlunda. Vilket började med sminkningen.
Det var ett utmärkt samarbete med Legacy Effects.
De gjorde utkast till sminket och sen designade vi kläder som passade det.
Han är narcissist och han älskar tygerna och färgerna. Kungligt purpur, givetvis.
Judianna och teamet har gjort ett suveränt jobb-
-med att göra honom prydlig och elegant.
Jag vill bli diktator!
Min karaktär har tre utseenden.
Den från tillbakablickarna.
Sen inträffade incidenten med Rocket.
Då blev han fysiskt ärrad.
När vi möter honom i "nutid" har han utseende nummer två.
Hans offentliga person. I Beverly Hills betalar man nog dyrt för att bli så tajt.
Djärva är de i alla fall.
Och det sista utseendet, ansiktet bakom masken.
Hans ansikte lossnade.
Bryt.
Han är så bra, så lila, så mörk och så ondskefull!
Chuk spelar honom med bravur, men privat är han en oerhört vänlig person.
Du förstår mig, eller hur? Det gör inga andra, men du förstår!
4: GUARDIANS FÖRENADE
Det här är både en större och mindre berättelse än Vol. 2.
Vi har flera olika planeter och platser som vi utforskar.
Det här är det största rymdskeppet jag har varit i. Hela tre våningar.
Dekoren är enorm, men samtidigt är storyn intimare och mindre.
Karaktärerna har mycket gemensamt.
I slutändan, vilket jag sagt förr, handlar Guardians-filmerna om-
-en grupp som alla har barndomstrauman som de bär med sig i vuxen ålder-
-vilket berättas i en enorm rymdopera.
I den här filmen är det motivet mer konkret än i de första två.
Alla dör ifrån mig. Mamma, Yondu, Gamora...
-Gamora är inte död. -Jo, för oss.
Vi följer Peter Quill i de här filmerna, och...
I den första lärde han sig att inte bara tänka på sig själv.
Att bli mindre egoistisk.
Livet brukar ta mer än det ger. Men i dag har det gett oss nånting.
Det har gett oss en chans.
I andra filmen vill han förstå mer om sig själv.
Han vill finna sin identitet.
Han tror att han hittar den i sin pappa-
-men måste påminnas om att hans verkliga familj är hans "adoptivfamilj".
Och i den tredje filmen tycker jag att Quill lär sig att trivas i eget sällskap.
Han lär sig, som Drax uttrycker det i metaforen han fick från Mantis-
-att sluta hoppa från ett näckrosblad till nästa, och istället lära sig simma.
Bra, emotionell scen!
-Bryt. -Jag råkade låta som en pistol...
Chris har otrolig energi, en perfekt person att ha överst på vårt call sheet.
Den personen brukar vara den som anger tonen, och den sprider sig.
Jag valde den åt dig!
Det blir mycket glädje när han är med.
Jag är nöjd, för jag var otrolig i den tagningen!
Såna scener går man igång på!
Det är svårt att beskriva vårt samarbete, för våra karaktärer, arbetssätt-
-och personligheter är som yin och yang.
Så det känns så lätt.
Det är jag, Peter Quill. En av er!
Jag vet inte om jag har nån kollega som det är roligare att samspela med.
Vi funkar ihop, jag är en perfekt straight man för hans energi.
Ser ni inte att det är autentiska mekanikeruniformer vi bär-
-och att de matchar våra hudtyper i olika grad?
Kör den där igen, och vänd dig mot Karen: "Nu är det din tur!"
Alla är så bekväma med sina karaktärer nu.
Vi kan koppla på dem enkelt för vi är så vana.
Vi överträffar oss själva i den här filmen och har aldrig varit bättre.
Det är som ett litet mirakel.
Jag blev förvånad över att Gamora är med så mycket.
Jag visste ju vad som hände i Avengers.
Så jag sa typ: "Det vore en ära att spela i ett par scener och ta farväl av alla."
Men jag blev överraskad och tacksam över att jag fick spela...
Att Gamora har mycket att göra-
-och mycket att observera kring Guardians i den här filmen.
Vet man om fällan, är det en uppgörelse.
Va?
En uppgörelse är en fälla om den man möter är tusen gånger mäktigare!
Gamora i första filmen har mer gemensamt med Gamora i trean.
Vi älskade varann.
Det tror jag inte.
De har ju upplevt saker med den andra Gamora.
Och de känns bekanta för henne, men hon förstår inte varför.
Men den här Gamora känns spännande.
Hon är väldigt självständig och väldigt vild.
Och hon är annorlunda, det finns en gnista i henne som inte fanns tidigare.
Du är alltså en ravager nu?
-På med uniformen. -Jag trodde inte du var typen.
Vem är du, nu igen?
Nu är hon alltså en ravager och behöver en helt ny look.
Vi tog ingenting från hennes tidigare utstyrslar.
Och i Guardians 2 fanns det en grupp kvinnliga ravagers som bar grönt.
Därav den gröna dräkten.
Ravagers blev sammansvetsade av Yondus död.
Så den här gången bär de gult, blått, rött, grönt...
Nu är de en stor ravager-stam.
Gamora är en fruktad och respekterad medlem.
Det här är vad du har att leva upp till!
Vi insåg i Guardians 2, när vi såg Nebulas och Gamoras bakgrund-
-att Nebula faktiskt inte var skurken i den situationen, utan Gamora.
Vår far lät mig och Gamora strida mot varandra som träning.
Varje gång min syster vann-
-bytte min far ut lite av mig mot maskindelar.
Han ville att jag skulle bli "hennes jämlike".
Men hon vann, om och om igen.
Hon höll aldrig igen.
Nebula har mognat. På många sätt är hon nu ledare över Guardians-
-eftersom Quill är förlamad av sina egna känslor.
Vi ser Nebula och Gamora på det sätt de är nu.
De har ombytta roller jämfört med Guardians 1.
Ditt gamla jag hade aldrig gjort så här! Du lämnade Thanos och bildade Guardians.
Jag bildade inte Guardians och lämnade nästan inte Thanos.
Vem du än var förälskad i...
...så var det inte jag. Det låter mer som hon.
-Hon?! Var inte fånig. -Håll mig utanför det här!
Jag och Zoe har kommit varann så nära genom de här karaktärerna.
Vi värnar verkligen om hur systerskapet gestaltas på filmduken.
Det är viktigt för oss båda, och det har fört oss nära varandra.
Under åren har det gett oss två en särskild relation.
Förhoppningsvis håller hon med.
-Någon har klagat hos HR på allt fnitter. -Inte orimligt.
Jag hade gärna sett en spin-off baserad på deras systerskap.
Det är så komplext och kontroversiellt.
Och det går att relatera till. Jag har själv inte upplevt det-
-men det finns syskon som har det stökigt hemma-
-men som klarar sig tack vare sina band, sina broder- och systerskap.
Säg mig en sak.
I framtiden...
Vad händer med dig och mig?
Jag försöker döda dig.
Upprepade gånger.
Men till slut så blir vi vänner.
Vi blir systrar.
Karen är så skicklig, hon genomgår en förvandling.
Nebula och Karen kunde inte vara mer olika.
Jag är täckt av slem för att vi har klättrat igenom slem.
Vi är helt nedslemmade.
Och det är onsdag, vår första dag efter storhelgen.
Och så slemmar det loss direkt.
Hennes Nebula-röst är som Clint Eastwood.
Och sen ropar nån "bryt", och då låter hon som mrs Doubtfire med sin skotska.
Och sen: "Okej, nu är jag Nebula."
Jösses...
Det är lustigt att hon är så seriös.
När någon är så seriös, blir det lite komiskt.
Men nu börjar hon bli mycket roligare.
-Tryck till. -Va?
-Tryck till. -Det gör jag ju.
Tryck på knappen.
Nu trycker du på låset.
Det finns en knapp under handtaget. Tryck på den.
Okej. Nu, då?
Öppna dörr...!
Det är en usel design och dina instruktioner var ytterst oklara.
5: NYTT KÖTT
Det är nästa steg i vår utveckling. Mäktigare, vackrare...
...och större potential att förinta Guardians of the Galaxy!
Jag tror att han ska få heta...Adam.
Adam Warlock har skickats av sin mor, Ayesha, för att fånga Rocket.
Vart tog du vägen, ekorre?
Vi inser snart att det är på uppdrag av Höge Evolutionären-
-som skapade sovereignerna.
Det är ett perfekt par, Ayesha som spelas av Elizabeth Debicki-
-och Adam Warlock, Will Poulter.
Jag är häxmästaren, mamma. Och jag är less på att bli hunsad.
Det bästa sättet att beskriva Adam Warlock...
...är nog med Höge Evolutionärens ord.
Han skapades för att bli den främsta av sovereignernas folk.
Och så kommer han ut något tidigt ur sin lilla kokong.
Liksom halvgräddad.
Vem kastade den där?
Håll tyst!
Barnungar...
James skapade Adam Warlock på ett sätt-
-som krävde en skådespelare som klarade både humor-
-och de lite tyngre stunderna i filmen.
I början av filmen inser man att Adam Warlock vill man inte mucka med.
Jag har fått jobba med stuntteamet här, och det var väldigt roligt.
Vajrarna, alla apparater som gör att man ser ut att flyga - det är skoj!
Mina flygdrömmar har verkligen fått högre kvalitet sen jag spelade i den här filmen.
För det blev nog så äkta som det kan bli.
Vem är dåren?
Nåt superkräk med strålvapen till händer, vad vet jag!
När de skapade Knowhere byggde de typ upp en hel stad. Helt otroligt!
Knowhere var ju med i Guardians 1.
Det var en rätt enkel dekor som vi byggde utomhus.
Det här är en rejäl uppgradering.
Vilket scenbygge!
De skulle kunna montera upp det här på Disneyland som en attraktion.
Ett otroligt bygge på tre våningar, ett fenomenalt hantverk.
Och öppningsscenen utspelar sig ju här.
Och alltså, de sparade inte in på krutet när de byggde det här.
Plus att vi har typ över hundra statister i full utomjordisk sminkning.
Visa er! Titta hit och vinka.
Kolla in dem. Du i blått, hur lång tid tog det där?
Två sekunder. Det är en mask.
Två timmar! Vi redigerar det där. Eller nio timmar tog det.
Hon är en diva och krävde fotmassage. Bara en mask, alltså?
-Min tog två timmar. -Tre timmar här borta.
Som sagt, många arbetstimmar. Men så är det ju sista Guardians-filmen.
Så vi satsade järnet.
Välkomna till Knowhere.
Det här är Rockets...
...lägenhet.
Här finns fullt av maskindelar.
Man ser vad hans liv handlar om. Maskiner, att bygga saker.
Där har vi sängen.
Det är här han sätter Zune i dockan...
...och lyssnar på Heart.
Här kommer Adam Warlock att krascha in-
-ta tag i honom, dundra ut genom nästa vägg...
Pang, pang. Allt det ska vi få med.
Sen kommer de in i Quills sovrum.
In här... Han har en massa gamla tv-spel och sånt-
-som han har samlat på sig. Jordgrejer.
Igenom där, och där.
De swishar förbi över Quill som har tagit hit...
Man ser att han tagit hit bandspelaren från skeppet Milano till sitt sovrum.
Sen landar de på taket därborta.
Helvete...
-På Knowhere möter vi Kraglin och Cosmo. -Den dynamiska duon.
Bozje moj, Kraglin. Du lär dig aldrig.
-Gör du det bättre, då? -Da.
-Vi bytte kön på Cosmo. -I serien är det en han.
Och Cosmo är förstås baserad på hundarna-
-som ryssarna skickade ut i rymden i början av rymdkapplöpningen.
Ett känt exempel är Lajka, en hona.
Så vi bytte kön för att hedra Lajka.
Den första hunden i rymden, som tyvärr inte kom tillbaka.
Jag har alltid velat få in Cosmo, men inte hittat läget.
Men nu kändes det logiskt.
Vi vet ju att Cosmo var i Knowhere sedan den första filmen.
Så det kändes viktigt att ge henne en riktig roll.
Hörde du, Nebula? Han kallade mig stygg hund och vägrar ta tillbaka det!
Vi letade rätt länge efter rätt Cosmo och det var många som fick provspela.
Cosmo spelas av den skickliga Maria Bakalova.
Hon är alltid väldigt snäll och godmodig.
Öppen med sina känslor, sprudlande.
Hon har de hundegenskaper som vi alla älskar.
Kraglin, Cosmo. Håll koll på Knowhere. Vi är tillbaka om några dar.
Aj aj, kamrat.
OrgoCorps koordinater. Jag har en kontakt i närheten som kanske kan hjälpa oss in.
Kontakta honom. Nu räddar vi vår kompis.
SIDA B 1: ORGOSKOPET
James vill berätta visuellt.
Och för en produktions- och dekordesigner är det som ljuv musik.
I första utkastet till Guardians 3-
-var Orgoskopet en gyroskopisk planet.
Så i början följde jag den linjen.
Sen började James och jag prata om all genforskning som bedrevs på planeten-
-och då kände han att det vore mer intressant om planeten var organisk.
Som om forskarna hade odlat fram den.
Och i berättelsen funkar det utmärkt med tanke på vad de sysslar med där.
Men det blev en oerhörd utmaning för mig och Judianna på kostymavdelningen-
-att framställa en organisk, odlad planet som ändå framstår som rätt trivsam.
Här ser ni era rymddräkter sväva utanför fönstret.
Jäkla Mantis!
Vi är i Orgoskopet-
-det både vackraste och vidrigaste scenbygget hittills i Guardians.
Det ser typ ut som en fantastisk koloskopi när man vandrar igenom det.
Men det är...
Jag ville skapa en plats-
-som var arkitektoniskt annorlunda mot andra platser vi besökt hittills.
Och Orgoskopet skapades alltså genom att man odlade fram det.
Så det består av ben och organ som de använder.
Dräkterna är tillverkade av en sorts köttvävnad-
-som isolerar och skyddar.
Orgoväktarna var nånting som...
Först tänkte jag mig dem mer som krabbor.
Men krabbdräkterna påminde om saker vi redan gjort.
Men tänk om de vore gjorda av köttvävnad, att de odlar dräkterna.
Och Shane och teamet på Legacy tog fram en galen dräkt-
-som ser ut som nåt från en fransk konstfilm-
-eller som en sån där sumodräkt man kan ta på dig.
Den skyddar bäraren i kraft av sin stora volym.
Och den är inte alls utformad enligt nån hypermaskulin modell-
-som man ofta tänker sig soldater på film. Den är väldigt puffig, med stor bakdel.
Det är roligt att se Nathan Fillion som Karja-
-svassa runt som världens hårding.
Kom, korkskallar.
I dag spelar vi in i Orgo Space Park, där Drax och Mantis strider mot Orgoväktarna.
Redo, tagning!
Vi gjorde en del roliga grejer i Orgoskopets Space Park.
Dave Bautista är ju en hårding.
Vi ville ge Mantis en lite annorlunda kampstil-
-så vi kom på några riktigt roliga alternativ där.
-Du är en kissemiss. -Mjau!
Du har lust att dansa.
Vi försöker alltid komma på nya, unika grejer.
Vi går bara loss och har kul!
Bryt!
Pom är... Av oss alla, är hon nog den som är mest konstnärlig.
Hon är en klassisk skådespelare, nästan som från en annan era.
Hon är lite av en kicksökare, hon hoppar fallskärm och rider och allt möjligt.
Nu gör vi det på franska.
-Och hon lär sig en massa kampsport. -Kan jag inte få sparka honom i ansiktet?
Pom är nog min favorit-Guardian. Mantis är min favorit.
Hon är en briljant skådespelerska och hon gör sin karaktär så rolig.
Hon framstår som så ljuvt oskyldig, men kan också vara rejält sarkastisk.
Vi försökte verkligen göra en grej av syskonrivaliteten.
Och så kommer du in: "Skämtar du?!"
Jag älskar att jobba med Dave. Han är så lågmäld-
-men kan också bli väldigt kraftfull i sitt skådespeleri.
Tur att jag slog in porten med min ofattbara styrka!
Och även kraftfull i sina övertygelser. Men samtidigt väldigt snäll och rolig.
Dynamiken mellan karaktärerna är så välskriven. Vi leker med det.
Det är orätt att manipulera sina vänners känslor.
-Du gjorde ju mig kär i en strumpa. -Ja, men det var roligt.
Dave gör en suverän gestaltning. Drax är löjlig, men vi tror helt på honom.
Han är helt trovärdig och emotionellt förankrad.
Och i den här filmen får vi en inblick i hans bakgrund.
Jag hade en liten flicka som ni. Vet ni vad hon gillade?
Hon gillade när jag lät som en apa.
Jag kan inte tänka mig nån annan som Drax.
Det har varit Dave sen han och jag provspelade ihop. Alla kände det direkt.
"Du får döda honom, men du måste bidra."
"Vad jag än beordrar dig att göra, så gör det."
"Eller så bestämmer vi nåt tillsammans."
"För det mesta blir det du som fattar besluten. Okej?"
Jag blir sentimental när jag tänker på hur mycket vi umgåtts de här tio åren.
Han har visserligen varit gråröd, så jag känner inte igenom honom utan smink.
Men vi har umgåtts mycket. Fem filmer, pressturnéer, premiärer...
Inga såna saker kommer att hända längre-
-men jag hoppas att vi kan träffas ändå. Annars skulle jag sakna honom.
Jag backar upp dig, bjässen.
Jag backar upp dig.
Jag ska inte röra dig igen. Det var sista gången jag rörde vid dig.
2: DÄGGDJURSKROPPAR
Höge Evolutionären har varit idog.
Han har byggt och befolkat planeter, och vi får se en av dem.
Counter-Earth, där invånarna är vad vi kallar "humanimals".
Det är som Doktor Moreaus ö.
Det är märkligt och makalöst.
Alexei och Shane Mahan och Lindsay MacGowan från Legacy-
-har gjort ett jättejobb med att ge liv åt figurerna.
Okej, toppen. Det där filmar vi.
Där finns mänskliga fladdermöss, sköldpaddor, kaniner och vårtsvin.
-Vilken sötnos! -Ja, visst är han fin!
Men så har de 80-talskläder, lustigt nog.
Vi hade ett enormt sminkteam, och vi delade upp jobben i A, B och C.
A-gruppen var helt sminkade, de skulle synas tydligt i bild.
B-gruppen var lite mer i bakgrunden, de skulle inte synas i närbild.
Och C-gruppen var mest enkla masker, de syntes bara långt borta i bakgrunden.
Det fick vi planera noga.
"Hur många humanimals är i den här scenen? Och hur många i den här scenen?"
Vi fick fundera noga över det för att det skulle funka på duken.
Är det här det perfekta samhället?
Vilket jobb det var med humanimals. Vårt tält var helt enormt.
Alla vagnar var fullpackade.
Det var tänder, kontaktlinser, händer...
Det var ett jätteprojekt för oss och för Legacy.
Legacy Effects tillverkade helt fantastiska saker.
Fenomenalt jobb med håret, peruker till varje statist.
Det var kul att ha med alla på inspelning.
Så många olika utseenden, samtliga gjorda med praktiska effekter.
De gjorde en kasuarfågel. Brevbäraren, "Blue Jay".
Den blev riktigt, riktigt bra.
Hantverket bakom är riktigt coolt. 3D-utskrivna beståndsdelar med magneter-
-som utgör näbben och käken, så skådespelaren styr hela näbben.
Groot, kör en full kaiju!
-Nej, ingen kaiju! -Jag är Groot!
Ingen kaiju! Sluta, Groot.
Ni behöver inte vara rädda!
Vi vill er inget illa.
Först hette den "fladdermusfamiljen", men det var bara ett arbetsnamn.
Jag ville gå igenom alla olika designer för att hitta den som passade bäst.
Men så gillade jag ändå fladdermössen mest. Speciellt mamman.
Hon är fantastisk i rollen. Och det är ett riktigt språk.
Jag skapade ett riktigt språk med grammatik och allt.
Jag älskar att se hur våra världar får liv.
Genom skådespelarnas gestaltning kan man se det, känna det.
I den här filmen användes mer smink än någon annan film i historien.
De slog till och med Grinchen, och där är ju varenda figur en "vemling".
Men vi slog dem!
Helt galet. Guinness rekordbok nästa.
3: GALAXENS JÄKLA VÄKTARE
Dagens inspelningar var tre olika platser i manus.
Salen där djuren i Parti 89 hålls, burarna där de förvarar barnen-
-och Höge Evos evolutionskammare.
Men vi ville länka ihop dem, så att man ser mellan platserna-
-vilket gör världen mer sammanhängande.
Det drar James nytta av nu, när han koreograferar slutstriden.
Den börjar i korridoren, går ner genom en vestibul, landar i evolutionskammaren.
Koreografin får breda ut sig.
Och nu spelar vi in upplösningen.
Redo. Tagning!
Det var roligt att jobba med Heidi Moneymaker, stuntkoordinatorn.
Hon har varit Scarlett Johanssons stuntdubbel och är väldigt skicklig.
Hon är suverän på stridskoreografi.
Hon såg till att jag fick egna action- scener, för hon visste att jag älskar det.
Så det var toppen att jobba med henne.
Det är roligt, jag får sparka nån i nyllet. På låtsas!
Man vill ha en slutstrid med alla guardians tillsammans.
Filmerna handlar mycket om att dra isär dem och förena dem igen.
Men även när de återförenas är de inte helt på samma våglängd.
Men här var de helt sammansvetsade och jobbade som ett team.
Det var många som gav mycket kärlek till den här scenen.
Vi har planerat, testat och gjort omarbetningar-
-sen september oktober, typ ett halvår.
Det tog tid att få till vajrarna, för det var komplicerat.
I början tänkte jag att det aldrig skulle sluta väl.
Men i slutändan blev det en av av mina favoritscener.
En häftig grej är att de gör preliminära versioner.
De gör tagningar med stuntpersonalen från alla planerade vinklar.
Så man får se en version, filmad med en Iphone.
"Så där kommer jag se ut. Fast sämre, eftersom jag inte kan kampsport."
Det kommer ny teknik hela tiden. Det finns kameror nu-
-som är otroligt lätta och därför kan vara handhållna.
Så man kan utforma actionsekvenser som hade varit omöjliga tidigare-
-eftersom fotografen blir lika viktig som stuntpersonerna och skådespelarna.
En gång satt fotografen i vajrar-
-och de hissade upp honom när jag fick en smäll i ansiktet.
Det krävde många repetitioner.
Vi jobbade så mycket på det.
Och det blev nervöst i slutändan, för allt behövde stämma på en enda tagning.
Visst kan man ta om, men man känner pressen.
Ni sammanstrålar här en kort stund.
Det är ni två som leder det här teamet, ni har full koll.
Och så kommer han här...
Eller bakom?
Nåt sånt, ja!
James ville ge samtliga karaktärer scentid här-
-så vi svävar från karaktär till karaktär.
Chris bidrog med mycket.
Han älskar att träna och pluggar verkligen in sin koreografi.
Och vad vi än ger honom, petar han in nåt extra, för då är han Star-Lord.
Vi visar honom en grej, och sen bygger han på med en massa annat.
Och vi bara...
Halloj! Nu ska vi spela in några rätt häftiga actionscener-
-som för oss över i tredje akten.
Där har vi Chris Romrell på sitt podium.
Det är han som skapar mallen för...
...vad de vill att jag ska göra.
Det ser bättre ut när han gör det, men jag ska göra mitt bästa.
Det syns inte från den här vinkeln, men det där är typ hundra meter upp.
Jag hissas upp där...
Med Romrell kör de vajrar, men inte med mig.
Jag vägrar vajrar.
-Och här flyger du... -Krävs det stor bålstyrka här?
-Nej. -Bra.
-Redo? -Ja.
-Henry? -Okej.
Hissa upp köttberget!
Med LED-panelerna skapas effekten av att det brinner omkring oss.
Sen animerar de förstås.
Jag ville använda riktig eld, men de fegade ur.
Tydligen får vi inte bränna ner stället.
En dag på inspelningen. Det tog flera timmar att få upp allt-
-och det blir tre sekunder av filmen.
Så kolla nu.
Såg det där...coolt ut?
4: DET ÄR HÄRLIGT MED VÄNNER
Att få återförenas med Guardians-familjen i Vol. 3...
Det är nåt extra. Och det är sällsynt med ett sånt samförstånd.
Vi har ju alla våra år i skyttegravarna. Så vi är en familj, precis som i filmen.
Men den här gången vet vi att det tar slut, och jag tror...
...att vi alla bearbetar det på vårt eget sätt.
Det är hemskt! På ett bra sätt.
Det är bitterljuvt, vi vet ju att det är den sista Guardians-filmen.
Vi ska spela in en till scen med alla guardians.
Chris påminde mig om det igår. Det blir mycket känslor.
Det var det.
Sista tagningen med vad jag anser vara samtliga Guardians.
Chris, Zoe, Dave, Karen, Pom och Sean.
Dem har jag jobbat med i nio år nu.
Och jag älskar er allihop.
Det återstår en inspelningsdag, men då är det i olika scener.
Jag älskar er verkligen.
Och jag kunde inte ha haft mer tur.
Jag avskyr att göra sånt här framför kameran, men låt gå.
Jag vill säga hur lycklig jag skattar mig-
-som har just er som mina följeslagare på den här resan.
Det har varit helt otroligt. För jag älskar verkligen er alla-
-som människor, som skådespelare och som vänner.
Så tack för att ni har gjort den här resan med mig.
Att vara på inspelning och känna den där slutgiltigheten-
-när vi nu närmar oss de sista scenerna... Det blir mycket känslor.
Jag tror att vi alla insuper varenda stund.
På några sätt har inspelningen blivit roligare tack vare det.
Jag tror... Vi har skrattat mycket, för vi vet att slutet närmar sig.
-James... Jag älskar dig. -Detsamma.
Fick ni med det? Radera det.
Det är sorgligt men samtidigt glädjefyllt. Jag menar, vem får hålla på med sånt här?
Vi får göra nånting som publiken tycks älska-
-som vi känner oss stolta över, och som vi vet att vi har gett allt för.
Om folk frågar vad som är det bästa med att göra Guardians-
-så är det att jobba med min bror.
En toppenbror och en toppenvän.
Men framförallt har det varit så roligt att se honom arbeta.
Första gången jag hörde talas om Guardians of the Galaxy var när min agent ringde.
Hon sa, utan sammanhang: "Kan du tänka dig att raka av dig håret?"
"Varför då?" sa jag.
"Till en Marvel-film." Då svarade jag ja.
Jag har gjort nånting småtokigt...
Jag trodde att det skulle bli åtta dagars inspelning och sen inget mer.
För tio år sen stod jag på kontoret med Karen Gillan och sa:
"Det är ingen stor roll i den här filmen, men hon ska bli en guardian i framtiden."
Sånt brukar jag kläcka ur mig, och jag har alltid fel.
Men hon har verkligen visat hur grym hon är-
-och vilken lagspelare hon är som har pallat alla tidiga morgnar.
Jag älskar henne och jag kommer att sakna henne.
Därmed har Karen Gillan fullbordat sin insats i trilogin.
Den här upplevelsen har berikat mitt liv på en massa sätt.
Det var min största stora film.
Vilken flax var det inte att det var en så bra film som Guardians of the Galaxy?
Och dessutom fick jag en rollfigur att utforska under hela sex filmer.
Hur känns det?
Får man vara ledsen?
Det är slutet på en resa. Det här kickade igång min karriär och förändrade mitt liv.
Han är en diva som inte vill göra bakom kulisserna-grejer.
Sluta!
Bautista...
Slutet är bitterljuvt.
Jag står alla så nära och är så stolt över resultatet.
Vi har jobbat med filmen sen oktober och vill bli klara.
Men så kommer man på: "Men det här är ju sista."
"Nej, vi vill inte bli klara. Vi drar ut på det."
Och vi måste vara bra joob-joob.
Det betyder vänner.
Att leva i Marvels universum har varit underbart.
Det är en del av mig nu, och jag bär det med stolthet.
Och jag hoppas att mina barn är stolta.
Jag har tre pojkar, och de är redan stora fans av de här karaktärerna.
När jag pitchade Guardians för Marvel hade jag med mig en liten bok.
Jag hade jobbat väldigt hårt med boken-
-med alla bilder och fotoreferenser och sånt.
Där fanns en lista på alla karaktärer och dem jag ansåg borde spela dem.
Och ingen av skådespelarna i den boken hamnade förstås i filmen-
-förutom Zoe Saldaña, som jag hade träffat och älskade från första början.
Det känns väldigt bra, jag anser mig vara väldigt lyckligt lottad.
Och jag är stolt över att känna så många-
-som jag ser upp till och respekterar, och som också ingår i den här världen.
Varje gång det känns motigt-
-är det bara att se på alla som gett så mycket för att vara här-
-eftersom de känner passion och verklig kärlek till det vi gör här.
Då påminns jag om att vi kan skatta oss lyckliga som är här.
Och jag vill tacka dig, för du är en underbar människa.
Du trodde på mig innan jag själv gjorde det. Så tack för det.
Och jag kommer att sakna Gamora.
Men jag kommer inte att sakna fyratimmarssminkningarna!
Jag försöker bara göra en så bra film som möjligt, som är ledig och elegant.
"Elegant" är det ord jag använder mest, när jag filmar, skriver och klipper.
Det måste finnas en elegans.
Arbetet med filmen har varit så givande, för den är personlig:
Det är jag som är Rocket, filmen handlar om mig.
Och att få se så positiva publikreaktioner är en genuint skön känsla.
VI ÄR GROOT!
Jag är tacksam för upplevelsen, i synner- het för människorna jag fått jobba med.
Det finns ett liv i karaktärerna, i skådespelarna och i tagningarna-
-som är större i den här filmen än nåt annat jag gjort.
Och även motgångarna vi stötte på bidrog till berättelsen i stort.
Och där har filmen och trilogin rotts iland av James Gunn!
Hur jag har påverkats av att vara en del av den här filmserien - orden räcker inte.
Jag har alltid velat bli skådespelare, men visste inte vad det innebar.
Hade det bara räckt till räkningarna hade jag ändå tyckt att det var drömmen.
Att jag fick delta i något så uppskattat, som jag tror överlever tidens tand...
...och som kommer att visas när jag inte längre finns kvar, det känns speciellt.
Det känns helt fantastiskt, det är en välsignelse.
Må alla få den turen att de får jobba med något-
-och vara med om att tillsammans skapa något-
-som betyder så mycket för så många, och få underbara vänner på färden-
-och hjälpa varandra att uppfylla våra drömmar.
Tack.
Vad grymt det har varit.
Chris vagn står på andra sidan området.
Min står här, precis där vi filmar.
Så Chris kommer hit varje dag och somnar, och han sover så sjukt djupt.
Så idag tänkte jag rita lite i pannan på honom.
Nu så. Kanske ett fredstecken, eller...
Kom in.
-Vad...? -Läget?
-Jag trodde du sov. -Va?
-Jag trodde... -Jag tänkte ta en tupplur hos dig.
-Vad pysslar du med? -Vad är det här, då?
En Chris-docka...
Så idag tänkte vi visa... Kom lite närmare, Jeremy.
Här kan du ta en närbild på Chris. En fejkad Chris Pratt!
Vi bär den i början av filmen.
Den väger bara typ 11 kilo.
Så den orkar Karen Gillan bära ganska länge i början av filmen.
Ja, och den ser så sjukt äkta ut. Första gången jag såg den...
Jag kom till tagningen och såg den ligga där-
-i samma Quill-kläder som jag hade i filmen.
Då fick jag faktiskt...
Jag reagerade rätt häftigt, som om jag såg min egen döda kropp.
Värsta utomkroppsliga upplevelsen. Den är ju livlös, men är så lik mig.
När jag kom närmare tänkte jag:
"Min stackars fru! Är mitt ansikte så här stort?"
Så här stort huvud har jag väl inte?
-Du är ju ganska stor. -Min stackars fru. Titta på händerna.
"Det här är inte mina händer, det är pappas."
-Men handlederna är mer böjliga. -Ja, de är fladdrigare än mina.
Nej!
-Häftig, hur som helst. -Ja.
Det här hamnar i Bakom kulisserna-specialen.
Översättning: Magnus Lässker Svensk Medietext