Din episoadele anterioare
Deb e în viaţă. O duc imediat la spital.
Cine a făcut asta?
Crede că e stilul crimelor din vacanţă.
- Atunci acela e... - Lundy.
Lundy şi-a dedicat viaţa căutării lui Treime.
Dacă a fost Treime, asta ar explica de ce Deb trăieşte, iar Lundy nu.
Voi cerceta teoria lui Lundy şi voi cauta indicii în camera lui, la hotel.
N-ar trebui să laşi astea să fie luate ca dovezi.
Am obţinut cazierul de adolescent al lui Johnny Rose,
suspectul nostru pentru "crimele din vacanţă".
Fura din magazine, împreună cu prietena lui din liceu, Nikki Wald.
Nikki!
Lasă pistolul jos!
- I-am prins, Morgan. - Pe cine?
Nikki Walden şi Johhny Rose. Pe ea, de fapt. El e în drum spre morgă.
Departamentul nu poate să rişte ca un avocat
să folosească relaţia voastră într-un spectacol pentru tribunal
de fiecare dată când lucraţi la un caz.
Ce vrei să spui?
Spun că trebuie să îl transferi pe sergentul Batista de la Omucideri.
Asta-i o porcărie!
Veneam mai repede, dar am fost reţinută la telefon. Te-a sunat proprietarul.
Îl ţineam doar până expira contractul de închiriere.
De ce mi-ai spus că l-ai dat?
Deci nu aţi avut o aventură cu tata?
Nu ştiu pe cine cauţi, draga mea,
dar nu sunt eu aceea.
Am citit jumătate dintre dosarele cu informatori pe care mi le-ai dat.
Poate că, în sfârşit, voi afla nişte răspunsuri.
Vă pot ajuta cu ceva?
Am o lucrare.
Aş alege ciocanul.
Tu m-ai forţat să fac asta!
Ce naiba face?
N-are ce căuta aici. N-are sens!
Treime e soţ,
părinte...
El...
e ca mine.
"Dacă aveam un ciocan"
Traducerea ÅŸi adaptarea danatom & Alex C - www.titrÄƒri.ro
Un lup Ã®n blanÄƒ de oaie.
La orice oră, pare că duce o viaţă normală.
Se trezeşte la 6:00 dimineaţa.
Micul dejun, la 7:00.
Serviciu, la 8:30.
La cursuri. Le predă tinerilor.
Chiar şi sâmbăta.
Masa de prânz la facultate. Spre casă, la 3:00.
Cina la 6:00.
Tată, soţ, profesor, diacon.
Toate pentru a se integra.
Camuflajul este cel mai mare truc al naturii.
Asta înseamnă un cămin.
Gălăgia copiilor fericiţi,
căldura casei pline,
răceala nevestei supărate.
Gata?
Mai am câteva lucruri de împachetat.
Te mişti cam încet. Nu, e pentru copii.
Dacă ţi-e foame, e mâncare în frigider.
Mi-aş putea face un sendviş.
Nu mai avem pâine.
Trebuie să mă ierte pentru apartament, până la urmă.
Nu-i aşa?
Poate îl mai păstrez un timp, pentru orice eventualitate, nu?
Ce grozav!
Hei, Dexter!
Scuze!
Dă-te la o parte!
Am făcut programare
la noul terapeut, mâine la prânz.
Noul terapeut?
E o urgenţă, Dexter.
Nu crezi?
Ba da. Cum spui tu.
Nu e pentru mine.
E pentru amândoi.
Asta...
nu are ce căuta aici.
Mă duci şi pe mine la secţie?
Batista o interoghează iar pe Nikki Wald azi.
A mărturist tot, în afară de faptul că ne-a împuşcat pe mine şi pe Lundy.
Pentru că nu a făcut-o ea, ci Treime.
Dar nu pot să-i spun lui Deb. Am nevoie de un avans.
Morgan.
Da, ştiu unde e. Mersi.
Trebuie să plec. Un tip ucis în bătaie.
Ultima victimă a lui Treime. În sfârşit!
Strada Ocean Gate 100?
Da. De unde ştii?
Pentru că acolo credea şi Lundy că va fi.
L-am fi putut opri dacă blestemata de Nikki Wald
şi nenorocitul ei de prieten nu ne-ar fi împuşcat.
Deb, totul va fi bine.
Îl voi ucide pe Treime pentru tine.
Vrei să mă duci la secţie, te rog?
Da, te las în drum spre centru. Haide.
Ultima victimă din seria de câte trei.
Treime a terminat...
deocamdată.
S-a retras în spatele camuflajului său sigur.
A lăsat garda jos. Acum e momentul să atac.
Iisuse!
Trebuie doar să fiu cu un pas înaintea colegilor mei.
A murit acum două zile. Cadavrul e aici de vineri.
Clădirea e închisă la sfârşit de săptămână. Nu are aer consiţionat.
Ce spun stropii de sânge?
A fost lovit cu putere în cap.
După împrăştierea sângelui, criminalul are cam 1,90 m înălţime.
Asta e tot ce ai?
Asta-i tot ce pot să spun.
I-a mişcat braţul...
cu un motiv anume.
Nu pot lăsa asta aici.
I-ar aduce mai aproape.
Dă-mi.
E în regulă. Am luat-o eu.
Nu te lăcomi la probe! Ai găleţi de sânge de analizat.
Vezi urma asta de grătar?
Provine de la un ciocan.
O voi analiza la mine în laborator. Să văd dacă pot să o prelevez.
De unde ştii atâtea despre ciocane?
Nu există sculă cu care să nu mă fi jucat,
prietene.
Agentul FBI a fost împuşcat lângă un hotel pentru oameni de afaceri.
Erai atât de drogată încât nici nu-ţi aminteşti, nu-i aşa?
Ba nu. Niciodată nu-mi pierd memoria. Niciodată.
Pe naiba, târfă drogată!
Îţi aminteşti să-l fi împuşcat pe...
- Quinn... - N-ar trebui să fii aici, Morgan.
- Dacă te uiţi, o iei razna mai rău. - Deja am luat-o razna.
Nikki va sta mult timp la zdup. A mărturisit crimele din vacanţă.
- Şi că l-a ucis pe Johnny Rose. - Dar nu şi pe Lundy.
Ştim că minte, dar nu avem ce face.
Nu există probe, nici martori, deci asta e situaţia.
Fir-ar!
Am încercat cu Nikki Wald toate metodele posibile.
O tot ţine pe-a ei.
Şefii vor să o transfere la închisoarea comitatului.
- Ne scapă din mână. - Rahat!
N-aş fi vrut să mă transfer înainte să rezolv cazul lui Deb şi Lundy.
Şi ăsta ne-a scăpat din mână.
N-am spus încă nimănui că voi fi transferat.
Nu e nevoie, dacă nu e oficial.
Nici nu am completat actele.
Ăsta e?
Nu, e al unei crime.
A sosit azi?
De dimineaţă.
Nu avea rost să te chem dacă nu era ceva nou.
Ucis în bătaie. Urât.
Aveţi vreo pistă?
Dacă ştiam că vei fi transferat...
Maria, lasă.
Ai procedat corect să-i spui lui Matthews de noi.
Îmi va prinde bine să lucrez la Anti-fraudă.
Iau spor de 15%, sunt avansat locotenent, am program mai bun
şi nici n-am cum să fiu împuşcat
dacă stau toată ziua la birou.
Urăşti să stai la birou.
Dar îmi place la nebunie să fiu cu tine.
Nu mă impresionează fluidele corpului uman.
Sânge, mucozităţi, lacrimi.
Dar cu sentimentele care le generează
e altceva.
Dexter,
ai auzit ce a spus Rita?
E supărată.
Din cauza apartamentului.
Nu apartamentul e problema acum.
Nu?
Vedeţi?
Parcă nici n-ar asculta.
Mintea lui e în altă parte, iar când vorbeşte cu mine mă minte.
- Tot timpul. - Ba nu...
Nu tot timpul.
Credeam că am scăpat. După droguri şi Lila...
Cine e Lila?
- Sponsorul meu. - O târfă criminală cu care s-a culcat.
Bun...
Acum...
suntem căsătoriţi.
Avem un copil!
Şi tu continui să ai secrete!
Rita, îmi dau seama că eşti supărată.
Dar, din ceea ce spui,
astea nu sunt noutăţi în comportamentul lui Dexter.
Ce vreţi să spuneţi?
Că îl cunoşteai bine
când te-ai măritat cu el.
Speram să se schimbe.
Când erai cu fostul soţ sperai să se schimbe şi el?
Bine, am şi eu o vină.
- Nu vreau să repet aceleaşi greşeli. - Nici eu.
O vom scoate la capăt. La fel ca întotdeauna.
Am nevoie de un tovarăş de viaţă, Dexter.
În care să pot avea încredere.
Dacă nu poţi fi complet sincer cu mine...
nu mai vreau să continuăm.
Fac tot posibilul ca să-mi salvez căsnicia,
dar nu reuşesc deloc.
Rita vrea să-şi continue viaţa fără mine,
iar eu...
nu-mi imaginez viaţa fără ea.
Sau fără copii.
Harrison...
Ai găsit ciocanul?
Nu a fost suficient de adânc.
Arma crimei a fost mai grea.
Trebuie să reducem posibilităţile. Ne trebuie numărul modelului.
Poate îl găsim pe Internet.
Încerc cu ăsta de 500 de grame.
Ce s-a întâmplat?
ADN.
Al cui? Al victimei?
- Al ucigaşului? - Ai răbdare.
Ţii minte cenuşa pe care ai găsit-o la locul crimei?
Rămăşiţe omeneşti incinerate.
Fragmentul acela era o bucăţică de os.
Şi, datorită minunilor tehnologiei...
- Şi talentului meu profesional... - L-ai rehidratat şi...?
Ţi-am spus să ai răbdare.
Am găsit două secvenţe de ADN.
Una de la acel fragment şi una...
din salivă.
A cui salivă?
A ucigaşului.
Haide, amice. Gândeşte-te.
Cum a lipit cenuşa de perete?
Avem afurisitul de ADN al ucigaşului?
Da, să fiu al naibii!
- Sunt tare, nu-i aşa? - Da. Treci la treabă.
Caută în toate bazele de date posibile.
O să-l găsim pe tipul ăsta.
Ba nu. Arthur Mitchell nu e în nicio bază de date a poliţiei.
Am căutat deja. Nici urmă de el.
Nimic nu-l dă de gol. Doar cenuşa aceea.
El poate fi onest doar cu cei morţi.
Morgan.
Vreau înapoi dosarele crimelor din vacanţă.
- Trebuie să-mi termin raportul. - Mai lasă-mă o oră. Îmi trebuie o dovadă
că Nikki a fost în hotelul lui Lundy.
Ne ocupăm noi.
Şi, oricum, n-ar trebui să vii la muncă.
Eşti în concediu medical.
Du-te acasă.
Te ţin la curent, da?
Un mesaj nou.
Bună ziua, aş dori să vorbesc cu Debra Morgan. Sunt Valerie Hodges.
M-aţi sunat acum câteva săptămâni.
Îmi pare rău că vă sun atât de târziu,
dar aţi spus că sunteţi fiica lui Harry Morgan
şi nu am ştiut ce să fac. M-am hotărât
să vă sun şi să fiu directă, aşa că, dacă vreţi să ştiţi adevărul...
Ţi-am spus să laşi lucrul.
Nu lucram.
- Era ceva personal. - Fii serioasă!
Pentru tine?
Nicio diferenţă.
Ea vrea un tovarăş de viaţă.
Unul deschis şi sincer.
Bine, îi voi spune.
Dar ce?
Despre muncă.
Analiza stropilor de sânge?
Nu. Ceva secret.
Treime?
Prea secret.
Mâncare?
Mi-e foame. Aş putea să-i spun asta.
Iar am rămas fără pâine.
Mă duc...
să iau.
Arthur duce viaţa asta de 28 de ani?
Familia mea poate nu mai rezistă nici 20 de minute.
Căldură, intimitate, e convingător.
Dar ce-i cu spectacolul ăsta? Sunt singurul care-l priveşte.
Sau poate că...
nu e doar un camuflaj.
Afecţiunea asta e sinceră,
durează de ani de zile.
Dar el e ca mine. Cum reuşeşte?
Îl voi ucide. Aşa trebuie.
Dar, în primul rând, trebuie să îmi salvez căsnicia.
Ciclul lui s-a terminat.
Mai e până când va ucide iar, deci nu e o ameninţare imediată.
Şi am atâtea de învăţat!
Arthur Mitchell.
Kyle Butler.
Patru pereţi, o inimă. Construim case pentru cei fără adopost.
Ne întâlnim la mine acasă şi plecăm acolo împreună. Adresa e pe pliant.
Mulţumesc. Eu...
chiar voiam să mă implic mai mult.
Ce te-a determinat să vii aici, la noi, Kyle?
Căutam...
ceva, nişte răspunsuri.
Tocmai am divorţat.
Soţia m-a dat afară din casă
şi mi-a luat copiii.
Nu ştiam unde să mă duc.
Ai venit unde trebuie, băiete.
Am primit un e-mail de la redactorul-şef.
Da? Vreo veste bună?
Vrea să aflu mai multe despre crimele din vacanţă.
Eu...
nu am nicio intenţie ascunsă.
Sper. Doar ştim ce prost a ieşit data trecută.
Ce e?
Dacă m-ai ajuta doar
să obţin un interviu cu Debra Morgan...
- Cred că glumeşti. - Un articol despre eroi.
- Despre cum a fost împuşcată. - Nu. Exclus.
E colega ta de echipă.
Da, iar fratele ei nu mă poate suferi.
Mai bine ai lăsa-o baltă.
De când mă împiedică asta să obţin ceea ce vreau?
Stai puţin. Poate e de la serviciu.
- Quinn. - Uită-te pe fereastră.
Mă întorc imediat, da?
Salut.
Vreau să depun mărturie despre treaba cu împuşcăturile.
Parcă ai spus că nu ai văzut nimic.
Eram în stare de şoc.
Amintirile mele erau neclare.
Acum sunt clare.
Nu am nicio îndoială că Nikki ne-a împuşcat pe mine şi pe Frank.
Nici eu.
Vrei să faci o declaraţie oficială?
Şi dacă după aia îţi dai seama că eşti tot confuză?
Nu voi fi.
Eşti sigură?
Dacă asta se întoarce împotriva ta, ai încurcat-o.
Tata spunea că un poliţist bun face orice ca să finalizeze un caz.
Alţi poliţişti. Nu tu.
Mai gândeşte-te, da?
N-aş vrea să iei o decizie când încă nu ştii ce e cu tine.
Caută acul în carul cu fân.
Nu vor găsi nicăieri ADN-ul lui Treime.
E prea bine ascuns.
I-aş putea ajuta,
dacă aş găsi ciocanul pe care l-a folosit.
Sau aş putea ajuta pe cineva care are mare nevoie.
Pe mine.
Raportul criminalistic preliminar privind uciderea în bătaie.
Ai stabilit ce fel de ciocan a fost folosit ca armă a crimei?
Mă apropii. Te ţin la curent cu ce mai aflu.
Mă duc acolo chiar acum ca să mai fac nişte cercetări.
Dar tu, Vince? Ai aflat ceva despre ADN-ul acela?
Nu există în baza de date a poliţiei.
Stai.
O să pierzi marea dezvăluire.
Pentru că subsemnatul are o minte deschisă.
- Şi, fiind un legist de excepţie... - Masuka!
Am comparat rămăşiţele umane cu saliva.
Şi ghiciţi ce am găsit.
ADN-ul mitocondrial se potriveşte.
Explică-ne, te rog.
Ucigaşul e rudă cu cel căruia i-au aparţinut rămăşiţele.
Aceeaşi familie.
Familia îi e alături tot timpul.
Îl vor vizita şi la închisoare?
Pentru că acum îl vom prinde.
- Poate că vrea să fie prins. - Sau ne trimite un mesaj.
Sau vrea să lase un fel de moştenire.
Tu cum de nu lucrezi la cazul ăsta?
Sunt ocupat.
Trebuie să termin un raport.
Familia îl face să se simtă în siguranţă, dar cenuşa aia îl poate da de gol.
Poate aşa voi afla adevărul.
Arma crimei.
O foloseşte în văzul lumii.
Eu n-aş face aşa ceva.
Dar Arthur are scule pe care eu nu le am.
Salut!
Mă bucur că ai venit.
Kyle Butler.
- Mai ştii cum mă cheamă. - Sunt ca un elefant.
Nu uit niciodată.
Nu ţi-ai adus scule deloc?
- Le-am pierdut când m-am mutat. - Poftim.
Ia ciocanul meu.
Dar să ai grijă de el.
Am trecut prin multe împreună.
Am văzut.
Eşti foarte amabil, Arthur.
Când dai, dă din suflet, Kyle.
- De-aia suntem aici. - Nu toţi.
Hai să-ţi dau de lucru.
Bine.
Ciocan Grant din oţel, de 500 de grame, modelul numărul 514.
LaGuerta va fi încântată.
Bate-le în cuie pe astea trei.
Locurile sunt marcate.
Dar eu am întrebări mai importante.
Deci, Arthur, tu şi familia ta faceţi asta demult?
Da, de ani de zile. Am dus-o pe Sally pe un şantier chiar de la prima întâlnire.
Şi copiii au venit cu mine cum au putut ţine în mână un ciocan.
Păreţi foarte...
apropiaţi. Fericiţi.
Da.
Suntem.
Te invidiez.
Eşti fiul lui Arthur, nu-i aşa?
Eu sunt Kyle.
Jonah.
Îmi pare bine.
Pare politicos. Bine crescut.
Cum merge?
Căldură mare...
E frumos din partea ta că vii aici.
Ţi-ai putea petrece după amiaza în multe alte feluri.
Nu mă deranjează. Ai mei ţin să petrecem cât mai mult timp împreună.
Foarte frumos. Pentru mulţi copii familia înseamnă doar certuri.
Nu e cazul meu.
- Niciodată? - Nu avem de ce să ne certăm.
Părinţii mei sunt de treabă.
Da, tatăl tău pare un om deosebit.
Aşa e. Sunt...
chiar norocos.
De ce?
Din multe puncte de vedere. De exemplu, vezi acolo?
A fost bijuteria tatei ani de zile. Acum câteva zile, mi-a dat mie cheile.
- Dacă dai, dă cu plăcere. - Fundaţia iubirii, omule.
Cel mai bun tată din lume.
Tatăl anului, ce mai!
Trebuie să mă întorc la muncă. Tatei nu-i plac pauzele lungi şi dese.
Nikki!
Mă mai ţii minte?
- Da. Poliţista. - Detectiv.
Pe mine m-ai împuşcat.
Iisuse Hristoase!
O luăm de la capăt.
Deja i-am spus tot şefului tău.
Acum îmi vei spune şi mie.
Doar că, de data asta, vei spune adevărul.
V-am mai spus. Tot timpul am spus adevărul.
Atunci, hai, spune-mi-o în faţă.
Ce porcărie...
Mai aproape, ca să-ţi văd ochii.
În noaptea în care ai fost împuşcată
am fost într-un hotel cu Johnny.
- Pe dracu'! - Am băgat droguri,
ne-am uitat la filme porno, ne-am tras-o.
Apoi, ne-am uitat la desene toată noaptea.
- Ce mai vrei? - Mincinoasa naibii!
Nu contează de câte ori mă-ntrebi, nu se va schimba.
Nu te-am împuşcat, da? Nu l-am împuşcat pe babac.
La dracu'!
Voi declara că te-am văzut.
Oamenii sunt jefuiţi în fiecare zi.
Poate că altcineva voia să mori.
Cine?
Eşti poliţistă, ce mama naibii!
Calci oamenii pe coadă ca să-ţi duci traiul.
Du-te-n mă-ta!
Mă doare!
Crezi că doare?
Imaginează-ţi cum e să-ţi vezi murind iubirea vieţii şi să nu poţi face nimic.
A, chiar...
Tu ţi-ai împuşcat prietenul.
Gunoi împuţit!
L-am ucis pe Johnny. Ştiu. L-am ucis...
Chiar mi-e dor de Johnny. Ştiu.
Dacă spui că m-ai văzut împuşcându-l pe Frank Lundy,
atunci tu eşti mincinoasa!
Tu eşti mincinoasa!
Aş vrea să fiu transferată de la Omucideri.
Mereu cauţi ceva mai bun, nu-i aşa, locotenent?
Nu toţi vrem asta?
Mi-ar prinde bine o schimbare de peisaj.
Mă gândeam
la comunicarea cu presa.
Relaţiile cu Publicul ar avea nevoie de abilităţile tale în comunicare.
Şi sergentul Batista ar putea rămâne la Omucideri.
Mă voi gândi la asta.
Amândoi ştim că nu eşti uşor de înlocuit.
Înainte asta nu era o piedică.
Te anunţ ce decizie voi lua.
Bună!
Spune-mi, te rog, că e ultimul bagaj din apartamentul tău.
Astea nu sunt din apartament. Dar, Rita, stai aşa...
Am câte o surpriză pentru fiecare.
Nu te cred! Un Nintendo DS?
Ştiu că nu e un iPod...
Un mini DVD-player? Ce tare!
Pentru Harrison.
"Tata e un tocilar"
Şi pentru minunata mea soţie...
Un aparat de făcut pâine?
Mereu rămânem fără pâine.
Mereu rămânem şi fără lapte. Mi-ai cumpărat cumva şi o vacă?
- Mulţumesc mult! - E foarte tare!
- Mulţumesc, Dexter. - Cu plăcere.
Ce s-a întâmplat? Nu-ţi place cadoul?
Apreciez că încerci.
Chiar apreciez.
Dar n-avem nevoie de cadouri.
Avem nevoie de tine.
Ce vrei să fac?
Doar să vorbeşti cu mine.
Eu...
Oamenii fac asta?
Spun ce gândesc?
Cu voce tare?
- Cât de greu poate fi? - Mă străduiesc...
Ştii ceva? Te poţi strădui la terapia de cuplu.
Voi programa următoarea şedinţă.
Cu ce ocazie?
Am veşti bune.
Vrei să ghiceşti?
Nu porţi nimic pe dedesubt şi am ocazia să văd?
Ghici ce altă ocazie mai ai?
Acum chiar că am gânduri necurate.
Poţi rămâne la Omucideri.
Serios?
Cum ai...
Am avut o discuţie cu şeful
şi i-am spus că secţia Omucideri nu-şi permite să te piardă.
Şi nici eu.
Tu...
eşti...
uimitoare!
Deci e de acord să rămânem amândoi?
Putem discuta detaliile
mai târziu, da?
I-ai spus că pleci în locul meu.
Angel...
Aşa e mai bine.
Numai prostii ai în cap.
Eşti dulce
şi eşti frumoasă, dar numai prostii ai în cap şi nu te las să faci asta.
Ei bine,
nu te las să pleci de la Omucideri.
Îţi place prea mult.
Şi, dacă pleci, nu vei fi tu însuţi.
Cel puţin nu vei fi persoana cu care vreau să fiu.
Ce-i de făcut?
Nu ştiu.
Cum putem alege ce e mai important?
Cariera sau relaţia?
Rahat.
Chiar că da.
Acesta e miezul
lui Arthur Mitchell.
Are ceva în ADN care-i permite să aibe o familie?
O genă magică pe care eu n-o am?
Cauţi ceva?
Îmi încalci teritoriul, sângeriule.
Eram curios.
Atunci te va interesa că ADN-ul mitocondrial...
e femeiesc.
Deci mama, fiica, sora...
Poate a mânjit peretele cu bunica lui.
Poate şi-o freacă cu cenuşa ei.
De ce ar face asta?
De ce n-ar face-o?
Pentru că e importantă pentru el
Amice, glumeam.
Viaţa alături de ea i-a afectat personalitatea.
Aşa cum mama m-a alăptat până la şase ani, iar acum nimeni nu o poate egala.
Locotenent.
E un ciocan Grant pentru fixat cadre.
- Poftim? - Arma în cazul cu ţeasta spartă.
Am făcut câteva cercetări.
- Mi-am actualizat raportul. - Bine.
- Mersi. - De fapt, am terminat
cu munca pe azi.
Dacă n-ai nimic împotrivă, am nişte lucruri personale de rezolvat.
Ocupă-te de lucrurile personale, Dexter.
Ai foarte mare
grijă.
Pe bune că încerc.
Chestiile alea nu se strică niciodată.
Mie-mi spui? Le am de când am terminat academia.
Deci...
N-ai mai zis nimic de mărturie.
Te-ai răzgândit?
Da.
Dacă Nikki e o jigodie şi tata era un mincinos notoriu,
nu înseamnă că şi eu trebuie să fiu la fel.
Mersi că m-ai adus cu picioarele pe pământ.
Trebuie să am grijă de partenera mea.
Ce-s astea?
Mă gândeam că poate Nikki Wald spunea adevărul.
De când?
De când am vorbit eu cu ea.
Ce-ai făcut?
Am verificat tot ce ai adunat de la hotelul lui Lundy...
Toate obiectele lui personale.
Uite şmecheria.
Unele lucruri lipsesc.
Nu se poate. Toate au fost catalogate. De mine.
Lundy avea notiţe despre ucigaşul în serie pe care-l vâna.
Şi casete audio.
Le-am văzut la el în cameră.
Încă eşti fixată pe asta, Deb?
Nu vreau să-l vorbesc de rău,
dar tipul vâna fantome.
Cred că acea fantomă i-a furat notiţele.
Trebuie să încetezi.
O iei razna de tot.
Ascultă ce-ţi spun, cineva a luat lucrurile lui Lundy.
Şi eu îţi spun
că trebuie să renunţi.
Sunt sigur că eşti obosită.
- Du-te acasă... - Ca să ce?
Să-mi fac unghiile?
M-am cam săturat să tot aud asta, Quinn.
Atunci nu îţi mai repet.
Nu mă mai văd cu locotenent LaGuerta.
Adică, o văd
în fiecare zi,
dar...
Ne-am despărţit.
- Oficial. - Şi permanent.
Sunteţi siguri?
Pentru că, sincer, încep să mă satur de brambureala asta.
Îmi cer scuze pentru probleme.
Parcă aţi fi copii, locotenent.
Chiar nu vreau să mai purtăm discuţia asta.
Nici nu va trebui.
Am semnat documente, ca să fie oficial.
Relaţia noastră nu a afectat nicio investigaţie curentă,
iar departamentul nu mai e vulnerabil.
Tot e ceva.
Şi niciunul dintre noi nu a fost hărţuit sexual.
Da.
Toate avansurile au fost binevenite.
Şi n-a existat şi nici nu vor exista conflicte la locul de muncă.
Deci s-a rezolvat.
Rămânem amândoi la Omucideri.
Ascultaţi aici.
Actele pe care le-aţi depus sunt serioase.
Dacă aflu că astea-s bălării, vor exista consecinţe.
Consecinţe severe,
care vă pot încheia cariera.
Nu, Angel.
S-a terminat.
Aşa e... Iartă-mă.
Ar trebui să mă întorc la lucru.
Astea-s ultimele. Chestiile... pasagerului meu întunecat
şi motivul pentru care nu pot renunţa la apartament.
Dacă nu găsesc o soluţie ca să ascund totul,
îmi voi pierde familia.
Treime a găsit răspunsul. Şi-a ţinut familia aproape.
Chiar şi după moarte.
Pe cine ai pierdut, Arthur?
1959.
16 ani.
Vera Mitchell.
Sora lui Arthur Mitchell.
A fost găsită moartă...
Într-o cadă.
Marsha Mitchell.
1961.
40 de ani.
S-a aruncat de pe podul canalului Collins.
Henry Mitchell.
1964.
45 de ani.
A murit pe o alee, de la o lovitură mortală la cap.
Sora, mama, tatăl.
Le reconstituie moartea.
Din zece în zece ani.
Serii de câte trei.
Am văzut cum mama mea a fost tăiată în bucăţi.
Acum eu tai oameni.
Amândoi avem scheleţi din trecut,
deci amândoi avem un dulap în care să-i ascundem.
Arthur are un dulap.
Ştiu aproape tot despre tine, Arthur,
mai puţin locul unde te ascunzi.
Cine nu-i gata îl iau cu lopata.
Dumnezeule! Kyle, eşti bine?
Da, m-am tăiat pe şantier.
Am crezut că e un fleac, dar sângele nu se mai opreşte.
Poftim.
Totul la vedere.
Sigur ascunde mai multe în casă.
Intră. Avem o trusă de prim-ajutor în casă.
Îmi pare rău.
Nu se intră încălţat.
Aduc trusa.
Simte-te ca acasă.
Mersi. Aşa voi face.
Cam sărăcăcioasă, dar e la fel ca multe altele.
Cred că îşi ţine secretele închise cu lacăt.
Nu-s astea rufele murdare pe care le caut.
Rahat!
Arthur are unde să-şi pună lampa...
Datele şi locurile din notiţele lui Lundy.
Arthur s-a folosit de construcţii ca să poată ucide prin ţară.
Astea sunt trofeele lui.
Stau agăţate pe perete ca şi ciocanul în garaj.
Lamelele lui cu sânge.
N-are nevoie de un apartament secret. Se ascunde la vedere.
Chiar în mijlocul familiei sale.
Eu sunt cel care se strecoară prin umbre.
Şi iat-o, pasagera întunecată a lui Arthur...
Sora lui, Vera.
Vasul e aproape gol. A fost pe drumuri timp de 30 de ani.
Kyle!
Una e să te ascunzi la vedere, dar ăsta e punctul tău sensibil.
Ce se-ntâmplă când e expus?
Hai afară, să vedem cine eşti.
Bine.
Hai să ne uităm la mâna...
Nu...
te atinge...
de sora mea!
Îmi pare rău, n-am ştiut.
Nu pot respira.
Îmi pare rău.
- Îmi pare foarte rău. - Iisuse, Arthur, ce naiba a fost asta?
E...
sora mea...
A murit când eram tânăr.
A fost dureros pentru mine.
Înţeleg.
Şi eu am pierdut fiinţe dragi.
Da... Ia loc.
Dacă te deranjează atât de mult cenuşa,
de ce o ţii la vedere?
Pentru că face parte din mine, Kyle.
M-a făcut persoana care sunt acum.
Dar dacă te-ar vedea vreodată familia...
- Atât de supărat... - Ar înţelege.
Aici e căminul meu.
Pot fi eu însumi aici.
Faci totul să pară atât de uşor!
Înainte
respingeam lumea din cauza trecutului meu.
Chiar am pierdut o relaţie din cauza asta.
Ca şi tine.
- Dar te-ai schimbat. - Am cunoscut-o pe Sally,
am făcut copii
şi mi-am dat seama
că va funcţiona numai dacă mă implic cu totul.
Să te implici cu totul...
Şi asta...
ţi-a salvat familia?
Kyle,
familia m-a salvat pe mine.
Aşteaptă.
Vreau să-ţi dau ceva.
Pentru următoarea construcţie.
Mă gândeam că ar fi bine să ai sculele tale.
Măcar atât pot face şi eu.
Mersi.
... pentru că mi-ai dat arma crimei tale.
Ne vedem pe următorul şantier.
Nu voi lipsi.
Vreau să fac parte din familia asta.
Şi ştiu că trebuie să mă implic total.
Mă bucur, dar...
Vreau să mă cunoşti.
Dar, sincer, nu ştiu...
cum.
Niciodată n-am învăţat.
Nu, sigur că nu.
Dumnezeule, eu...
Adică, cu mama ta şi...
- Ce e cu mama lui? - A fost ucisă...
- Chiar în faţa lui. - Ăsta da...
trecut.
Şi m-a afectat.
Dar...
Vreau să mă schimb.
Să te întreb ceva, Dexter.
Şi aş vrea să fii sincer.
Încerc.
Ţi-e frică să o laşi pe Rita să se apropie de tine?
- Da. - De ce?
Din cauza trecutului meu.
Ţi-e frică să nu te părăsească?
Da.
Dar Rita nu e mama ta.
Nu, sigur că nu e, dar, dacă vede vreodată
cine sunt cu adevărat...
Ce-ar fi?
Crezi că aş pleca?
Da, absolut.
Atunci ai de învăţat câte ceva despre mine.
M-am măritat cu tine fiindcă vreau să te cunosc cu adevărat.
Asta încercam să-ţi spun.
Dexter.
Spune-i Ritei adevărul.
De ce ai păstrat apartamentul?
Pentru că...
am nevoie...
de spaţiu...
ca să-mi ţin...
lucrurile.
Avem o casă. E suficient loc.
Cred că Dexter încearcă să spună
că are nevoie de spaţiu pentru el.
- În căsnicie. - Bine.
Da, dar eu chiar
am nevoie de un loc
în care să-mi ţin lucrurile.
Desigur.
Sigur că da.
Îţi voi da un loc.
Da?
Da.
Vezi ce se întâmplă când eşti sincer?
Obţii ceea ce vrei.
Ştiu că eşti aici.
Întotdeauna mă prinzi.
Pot să vin şi eu?
Uite ce frumoasă eşti.
Niciodată nu mă satur să aud asta.
Arăţi mai bine.
Mă simt mai bine.
Ştii de ce?
Nikki Wald nu l-a ucis pe Lundy.
- De unde ştii? - Cineva a furat notiţele lui Lundy.
Adică eu.
Şi o singură persoană ar avea motive să facă asta.
Eu?
- Treime. - Glumeşti.
Poate că şi-a dat seama că Lundy era aproape.
Gândeşte-te. Articolul din ziar.
Poate că l-a văzut pe Lundy când pândea clădirea aia.
- Bănuiesc. - L-a ucis pe Lundy.
M-a împuşcat pe mine şi a furat notiţele lui Lundy ca să scape.
Nu chiar, dar nici nu erai departe.
Ştii cât de tare e?
Înseamnă că bulangiul e liber şi acum nu trebuie să stau
şi să aştept să se ocupe altcineva de asta.
Îl pot prinde eu.
Grozav, acum trebuie să am grijă să nu te ia Treime în colimator.
I-ai spus lui LaGuerta teoria ta?
Încă nu.
Trebuie să fiu sigură că am ceva concret. Nu vreau să o dau în bară.
Nu, sigur că nu.
Trebuie să ajung la secţie.
Am mult de lucru.
Apropo...
Cred că ştiu cu cine şi-a tras-o tata.
Ce?
Cu cine?
Îţi spun când aflu mai multe. Nu vreau să o dau în bară nici cu asta.
Eşti pregătit?
M-am născut din substanţa primordială.
Am ieşit din sângele mamei mele.
M-am ascuns printre oameni, sperând să nu fiu văzut.
Dar undeva pe drum mi-au crescut picioare
şi m-am ridicat.
Vrei să mă ajuţi?
Absolut.
Ce crezi? E prea aglomerat?
Nu.
E perfect.
Mulţumesc!
Am devenit soţ,
părinte...
Am fost nevoit să evoluez. Numai aşa puteam supravieţui.
Mai am ceva pentru tine.
Îmi va lua timp să mă obişnuiesc să fiu eu însumi în mijlocul familiei,
dar Arthur avea dreptate.
Chiar te simţi...
bine.
Uite-l.
Un lacăt?
Pentru uşă. Să o ţii încuiată.
N-ar trebui să o las deschisă?
Te rog, avem trei copii.
Ai chestii periculoase înăuntru.
Traducerea şi adaptarea danatom Alex C - www.titrări.ro