Ora 5:02 dimineaţa,
Linia Gri din Chicago, direcţia est.
Toţi credeau că ştiu încotro se îndreaptă.
Făceau planuri pentru ziua sau weekendul viitor,
atât de siguri că ştiau ce avea să vină.
Însă cu toţii se înşelau.
Jos! Jos!
Toată lumea, jos! Nu pot opri trenul!
Jos! La pământ!
Mă duceam într-un loc important
şi trebuia să ajung acolo cât de repede cu putinţă.
Dar acum, că totul a deraiat...
vreau doar să ajung acasă.
THE FORGOTTEN Sezonul 1 Episodul 14
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
- Bună. - Bună.
De cât timp eşti aici?
De la vreo 30 de minute după ce s-a întâmplat,
deci acum... se fac vreo 13 ore.
La televizor mi s-a părut grav...
La ştiri au zis că un întrerupător stricat
a făcut să nimerească pe nişte şine care erau în reparaţii.
Conductorul nu ştia că şinele sunt dezafectate.
E Linia Gri. Am luat trenul ăsta către fosta mea slujbă
de două ori pe zi, trei ani.
Erau o sută de oameni în acel tren.
63 au fost răniţi, 8 au murit
şi dintre aceia 8, unul a rămas neidentificat.
Ea e necunoscuta noastră.
Comisia Naţională de Siguranţă în Transport
investighează deraierea trenului.
E treaba poliţiei să o identifice.
Dar deoarece acesta este doar un accident, nu o crimă,
nu-i putem aloca necunoscutei resursele pe care le-ar merita.
Aşa că vă cerem vouă ajutorul.
Se afla în primul vagon.
Legistul spune că gâtul i-a fost rupt la impact.
A murit instantaneu. Infirmierii nu i-au găsit geanta sau actele.
Dacă avea o geantă, probabil că e încă undeva, în tren.
Echipa de colectare probe a strâns genţi,
dar Ã®n niciuna nu se aflau actele necunoscutei.
Au gÄƒsit ÅŸi cÄƒrÅ£i, telefoane, un Ipod,
cărucioare de copii şi asta.
Metadonă.
Oricare dintre obiecte ar fi putut să-i aparţină.
Oricare ar putea fi cheia pentru a-i descoperi numele.
Dar lucrurile despre care ştim sigur că erau ale ei?
Hainele?
O rochie frumoasă, trenul de ora 05:00...
Poate se ducea la muncă.
Doar dacă avea o întâlnire după serviciu.
Eu nu m-am îmbrăcat niciodată aşa la firma de asigurări.
- Poate de asta te-au concediat. - Tipule, mi-am dat demisia.
Dacă pentru ea nu era dimineaţă?
Poate pentru ea ora 05:00 reprezenta finalul unei nopţi lungi.
- Uită-te la sutienul ei. - Poftim?
Sutienul ei. Uită-te la siglă.
- "C&V"?... - Carlisle & Viggs.
Este un magazin important din Marea Britanie.
Eu am pierdut un an la Oxford. Ficatul meu a pierdut vreo şase.
Deci spui că are un sutien englezesc.
Îţi spun că e posibil să fi învăţat în străinătate, la fel ca mine,
- sau mai degrabă... - Poate necunoscuta era englezoaică.
Exact.
Uite care-i planul. Tyler, de ce nu începi să faci o schiţă
pornind de la aceste fotografii? Scoate-le din... Da.
Walter, vrei să stai pe aici şi să verifici
obiectele nerevendicate de nimeni? Candace, Maxine,
poate ar trebui să vorbim cu câţiva dintre oamenii din tren.
Poate ne vor spune
ce făcea necunoscuta înainte de accident.
Majoritatea pasagerilor nevătămaţi au plecat acasă,
însă câţiva dintre cei răniţi încă mai primesc îngriji
la County Medical.
Dr. Valentino în sala de operaţie, vă rog.
Îţi pare cunoscută? Ai văzut-o în tren?
De ce nu-l întrebi pe el? Sigur a văzut mulţi pasageri
când fugea de la comenzi.
Aruncă doar o privire.
Te rog, lasă-mă în pace.
Nu-mi pot imagina prin ce treci.
Nu fugeam. Îmi făceam treaba.
Când am văzut şina ruptă, am tras frânele.
Am dat alarma. Nu mai aveam ce face în cabină.
- Am fugit să-i avertizez pe oameni. - Încercai să salvezi vieţi.
Da, însă acum se zvoneşte că sunt un laş
pentru că mi-am părăsit postul, că încercam să-mi salvez pielea,
că nu mi-a păsat de pasageri.
Atunci de ce nu le dovedeşti că se înşeală?
Ea era printre pasageri şi trebuie să o identificăm.
Dr. O'Neil e chemat în sala de operaţie.
Da.
A venit la mine chiar înainte de impact.
A spus un nume. Nu l-am înţeles.
Dar ai auzit-o vorbind. Avea accent?
Da.
Probabil britanic. Era speriată.
Voia să o ajut cu ceva. Eu...
Am împins-o pe o banchetă,
i-am spus să aştepte.
Poate... dacă o aşezam altundeva...
Sunt sigur că ai făcut tot ce ai putut.
Pasagerul acesta spune că o cunoaşte pe necunoscută.
Mulţumesc.
Mi-a salvat viaţa.
Ne poţi spune numele ei?
Nu. Nu.
Era drăguţă.
Şi acel accent...
M-a ridicat,
a spus că totul va fi bine
şi... m-a scos din vagon.
- Stai. Era după accident? - Da.
- Părea teafără. - Mulţumesc.
Legistul a spus că necunoscuta a murit la impact.
Dacă a supravieţuit accidentului, cineva i-a rupt gâtul după aceea.
Cred că necunoscuta a fost ucisă.
Un pasager în stare de panică a împins-o în lături
şi ea a căzut?
Conductorul spune că îi cerea ajutorul înainte de accident.
Poate cineva din trenul acela o voia moartă de dinainte.
Nu eram învăţată ca lucrurile să se schimbe.
Într-o clipă mă distram mai bine ca niciodată.
O clipă mai târziu, totul mergea prost.
Alex, aşteaptă.
Ai găsit ceva?
Da, e un telefon mobil.
Bateria e aproape descărcată, dar...
E un Miyazawa 5600.
Compania mea importă T500.
Seria 5600 e disponibilă doar în Europa.
Deci acesta ar putea fi telefonul ei mobil.
Încerc să obţin acum informaţii despre utilizator.
Ar trebui să-ţi pot spune un nume...
Walter?
Ce-a fost asta?
Walter?
Walter!
- Ce pacient avem? - Bailey, Walter. 42.
Rană prin împuşcare la umărul drept.
Walter! Cum se simte? Suntem prietenii săi.
Ritmul cardiac e bun.
Poate mişca degetele de la mâini şi de la picioare.
Glonţul pare să nu fi atins nimic important.
Alex! Te iubesc, tipule.
Unde e haina din piele pe care o purtai?
E ca o minge de baschet cu mănuşi.
- Ador haina asta din piele. - I-am administrat nişte morfină.
Ascultă, Walter, suntem lângă tine. Te iubim, prietene.
Şi eu te iubesc. Şi spune-i lui Candace că şi pe ea o iubesc, bine?
Dar fără vreo ciudăţenie... Şi spune-i lui Maxine... Bună, Maxine...
...că părul ei blond este ca un far în întuneric.
Ador farurile. Şi, Alex, spune-le şi alor mei să vină, bine?
Absolut. Sunt deja pe drum.
Poţi vorbi cu ei despre faruri, despre orice vrei tu.
Nu, trebuie să le spun
că îi iubesc, că am fost împuşcat şi că sunt speriat.
Totul va fi bine, prietene.
Bine, dle Bailey, totul arată bine
însă glonţul a rămas înfipt la câţiva centimetri de coloana vertebrală.
Aşa că îl vom lăsa acolo unde se află.
Ce? Nu! Nu! Trebuie să-l scoateţi! Este o probă!
Dacă nu o faceţi voi, mă ocup eu! Dă-mi un bisturiu!
Am văzut asta pe Animal Planet!
Dle Bailey, ai luat analgezice puternice.
Acelaşi lucru va spune şi când se va trezi.
Poate nu şi partea cu bisturiul, dar...
Să-l pregătim de operaţie.
Se întâmplă des asta?
Nu ar trebui să se întâmple deloc.
Walter e bine, sau măcar va fi.
Bine. Este... unic.
Nimeni de la locul accidentului nu a văzut cine a tras în el.
Cercetăm împrejurimile, dar...
Poate că Walter i-a văzut faţa.
E prima întrebare pe care i-a pus-o poliţia. El a spus că nu.
Păcat, pentru că acela care a tras în el
probabil că a ucis-o şi pe necunoscută.
Legistul a găsit vânătăi pe ceafa ei.
Aveai dreptate. În mod oficial este o crimă.
Acum vine momentul când îmi spui
că poliţia se va ocupa de caz de acum încolo?
În privinţa vânării criminalului, da.
Dar nu prea vom avea ce vâna dacă nu ştim numele victimei, deci...
Vom face tot ce va trebui.
Îmi poţi oferi cumva informaţii despre un mobil european
- dacă nu am numărul? - Nu prea.
Eşti bine?
N-ar fi trebuit să-l las singur la scena crimei.
Nu ştiam că este o scenă a crimei.
Dar acum ştim şi oricine ar fi fost necunoscuta,
cineva l-a împuşcat pe Walter din cauza a ceea ce se afla în mobilul ei.
Poate că telefonul ei conţinea vreun secret...
Ceva ce ucigaşul nu dorea să vadă alţi oameni,
cum ar fi dosare guvernamentale sau ceva.
Crezi că necunoscuta era spioană?
Nu orice englez este agent 007.
Walter nu e aici. Cineva trebuie să spună chestiile astea.
Mulţumesc. În regulă. A ieşit din operaţie şi se simte bine.
Cred că Tyler a dat de o pistă.
Ce alte secrete poţi păstra pe un telefon?
Mesaje vocale,
dacă ar fi avut vreo aventură cu un bărbat însurat.
Sau poate metadona găsită în tren era a ei
şi telefonul era plin de mesaje de la furnizorul ei.
Nu ştiu prea mulţi toxicomani care s-ar opri să ajute un bătrânel
după un accident feroviar.
Ai întâlnit mulţi toxicomani în timp ce munceai
ca spion internaţional?
Oricine ar fi fost criminalul,
e cineva care probabil ştia numele necunoscutei...
cineva care se afla în acel tren cu ea.
Ucigaşul a găsit-o pe necunoscută imediat după accident.
Probabil se aflau amândoi în primul vagon.
Sunt şanse mari ca ucigaşul să fi suferit răni.
Avem lista cu pasagerii răniţi?
Da. Medicii de pe ambulanţă ne-au spus numele lor.
63 de pasageri au fost răniţi.
Deci avem 63 de suspecţi.
Stai. Mă uit acum pe o listă de la spital.
Aici scrie că au tratat doar 62.
63 de oameni au fost răniţi, doar 62 au ajuns la spital.
- Doctorii au numărat greşit? - Sau a fugit cineva?
De ce ai ieşit din tren, Kyle?
Care tren?
Cel din care te-au scos medicii din echipajul ambulanţei.
Ţi-au notat numele.
Şi apoi mama ta ne-a spus unde te putem găsi.
Apropo, îţi transmite salutări.
De ce nu te-ai dus la spital
împreună cu ceilalţi pasageri, Kyle?
Pentru ce? Mâna mea este bine... în mare parte.
Nimănui nu îi pasă de mâna ta, Kyle.
- O femeie a fost ucisă. - Şi credeţi că eu...
Nu. Vi se pare că-s genul de om care...
Atunci explică-ne de ce ai plecat de la locul faptei.
Metadona pe care am găsit-o era a ta, nu-i aşa?
Te rog, dragă. Am "peşti mai mari" de prins.
Poate că aveam câteva doze la mine
şi poate de asta am fugit cu banii.
Şi asta "poate" că i-ar da det. Russell un motiv suficient
să-ţi percheziţioneze chiar acum apartamentul.
A zis "peşti mai mari"!
Spune-ne tot ce ştii despre ea.
Am văzut-o înainte de accident.
Alerga dintr-un vagon în altul ţinând telefonul mobil în mână.
Vorbea cu cineva?
Nu, îl ţinea în faţa ei de parcă ar fi căutat semnal.
Bine. Mai era cineva cu ea?
Din ce-am văzut eu, nu, dar privea peste umăr...
Părea supărată. Nu prea îşi dădea seama de ce se afla în jurul ei.
Haide. Ai jefuit-o?
Avea geanta deschisă
iar înăuntru era un flacon de-acela cu pastile, portocaliu,
şi a început să mă atragă.
Era un medicament eliberat pe reţetă? Mai ai flaconul?
Era vreun nume pe etichetă?
De multe ori nu-mi amintesc nici numele meu.
Şi oricum, nu erau pastile. Doar bănuţi, vreo 3.5$ în mărunţiş
şi nişte ciudăţenii de bani străini.
Am păstrat mărunţişul şi am aruncat flaconul.
Aş putea cumva să...
îmi recuperez doza?
Sigur a zis că era un flacon portocaliu de pastile?
Portocaliu. Astea sunt toate lucrurile din tren,
deci e pe aici, pe undeva.
Serios? Pentru că eu le-am trecut pe toate în revistă
şi am tot găsit acelaşi amărât de flacon de aspirină
de trei ori.
Te descurci, Max?
Am o personalitate prea nerăbdătoare pentru a alerga
după "flacoane portocalii" pe pereţi.
Am înţeles.
L-am examinat pe acela.
Nu apare niciun nume. Probabil a ars în accident,
dar mai este ceva acolo.
"Cladribin". Ce e ăsta, un medicament?
"Watford". Ar putea fi numele ei de familie.
Nu, sunt sigură că e un orăşel de lângă Londra.
Odată dădeam o raită prin baruri. Ne-am rătăcit
şi sunt destul de sigură că am ajuns în Watford.
Poate că de acolo vine ea.
Pastilele de Cladribin li se prescriu oamenilor
suferind de scleroză multiplă.
Ce, deci necunoscuta locuia în Watford şi suferea de scleroză multiplă?
Raportul medicului legist nu pomenea nimic de boală.
Poate că nu sunt pastilele ei.
Trebuie să fi luat flaconul de undeva.
Poate locuia cu cineva care suferea de scleroză multiplă,
un prieten sau un membru al familiei.
Da. Într-un orăşel cum e Watford,
câţi oameni pot suferi de scleroză multiplă?
"Watford scleroză multiplă."
Start.
Acestea sunt de la o acţiune caritabilă organizată în Watford anul trecut.
- Uite! - Ea este! E necunoscuta!
"Deirdre Clarke din Watford se luptă cu scleroza multiplă"
"de cinci ani cu ajutorul fiicei sale iubitoare, Emma"!
Emma Clarke! Are un nume!
Ce? Scuze. Fără îmbrăţişări?
Nu ne prea place să ne îmbrăţişăm.
Cred că asta a fost prima îmbrăţişare din Reţeaua celor Unităţi.
Îmi pare rău.
Nu, nu. Nu-i nimic. Ar trebui să găsim un hotel.
Alex, a fost doar o îmbrăţişare.
Nu, nu, adică...
dacă Emma era turistă,
sunt şanse să stea într-un hotel local.
Corect.
O voi ruga pe Russell să sune la poliţia din Watford
şi să ia legătura cu mama ei.
Deirdre probabil că ştie unde se cazase fiica ei.
Şi probabil nu ştie că Emma...
Nu le dăm întotdeauna veşti bune oamenilor,
dar le oferim răspunsuri.
Dra Clarke a stat la noi aproape două săptămâni.
Părea să se distreze.
Mergea la cosmetică, la teatru şi comanda mult în cameră.
Camera pare neatinsă de când a plecat ea.
Clar se distra.
Şi se pare că nu era singură.
Pare să fi fost un soi de petrecere nebună.
Grace.
Am cunoscut-o pe Emma săptămâna trecută.
Doamne. Nu ştiam că este...
Şi ce cauţi împreună cu dl Iubăreţ în camera lui Emma?
Emma mi-a spus că pot sta aici.
Şi Greg a... apărut noaptea trecută.
Accidentul a avut loc în urmă cu două zile, Brandi.
Nu te-ai întrebat deloc pe unde o fi Emma?
Ştiu. Ar fi trebuit să o fac. Ştiu. Doar că...
Erai prea ocupată să comanzi şampanie în contul ei?
Cum ai cunoscut-o pe Emma?
Ne-am cunoscut la salonul de cosmetică făcându-ne manichiură şi pedichiură.
I-am spus că avea un accent interesant.
Am iniţiat o conversaţie.
Într-o clipă, devenisem cea mai bună prietenă a Emmei din Chicago.
După ani întregi de sacrificii,
uitasem cum este pur şi simplu să te distrezi.
Aveam nevoie de cineva care să-mi arate cum să o fac.
Am dus-o la "Oak Street"...
la "The Viceroy", "Bar Sinister"...
Şi i-ai pierdut urma?
Am ieşit joi seara.
Dar după barul hotelului, lucrurile sunt cam în ceaţă.
În dimineaţa următoare m-am trezit aici.
Am sunat-o pe Emma pe mobil. Nu a răspuns.
M-am gândit că a cunoscut vreun tip.
Nu aveau ceai englezesc, aşa că ţi-am pregătit un "Irish Breakfast".
Sper că nu te deranjează.
E minunat, dragul meu.
Emma ne făcea ceaiuri de pretutindeni.
Spunea că aşa vizităm lumea împreună.
Era lumina vieţii mele...
Atât de strălucitoare şi de frumoasă...
Voia să studieze jurnalismul şi să lucreze pentru BBC,
dar a renunţat la tot când eu m-am îmbolnăvit.
La 06:00 mă trezesc şi îi număr pastilele.
La ora 06:15, o ajut să se scoale din pat
şi o ajut să se îmbrace.
Dacă totul merge bine, îi pregătesc micul dejun şi o ajut să mănânce.
Chiar nu mă deranja. Avea nevoie de mine.
N-am crezut niciodată că va rămâne atâta timp cu mine pe cap.
Dar Emma şi cu mine eram încăpăţânate.
Ştim.
Cum a ajuns Emma aici?
Am moştenit ceva bani când unchiul Charlie a murit.
Am angajat imediat o asistentă
şi am trimis-o pe draga de Emma într-o vacanţă prea mult amânată.
Nu e vina ta.
Nu sunt atât de sigură.
Emma nu voia să plece. Eu am insistat.
Din cauza mea, a fost nevoită mereu să spună "nu".
I-am spus că în această călătorie vreau să spună întotdeauna "da".
Şi acum mi-a rămas doar să mă întreb dacă nu cumva toate s-au petrecut
din cauza a ceva ce a acceptat să facă.
Bine, Maxine, mulţumesc.
Cum se descurcă fata cea nouă?
E plină de energie. Mama Emmei tocmai a venit aici din Marea Britanie
- şi Walter a fost externat. - Sunt veşti bune.
Da, mi-aş dori să îi putem spune că l-am prins pe făptaş.
Am pus oamenii să verifice alibiul dlui Iubăreţ
dar Brandi nu are niciunul.
Crezi că a ucis-o pentru o cameră la hotel?
Acum ştiu doar că nu am suficiente motive să o reţin.
Dar am găsit nişte suveniruri din călătoriile Emmei.
Se pare că a fost mai întâi în New York...
Brelocuri cu Statuia Libertăţii, nişte bilete de la piese de pe Broadway.
"Mary Poppins" e piesă de teatru acum?
Şi ce ştim despre timpul petrecut aici, în Chicago?
Chitanţe din baruri locale, magazine, restaurante.
Nu ştiu ce este "Zenyata",
dar mie mi se pare că e o adresă.
Hai să o verificăm.
Da! Omul zilei! Iată-l. Cum te simţi?
Pe o scară de la 1 la 10, cam de 5.
În regulă.
- Ştii... cam 4 şi jumătate. - Eşti un papă lapte. Vino încoace.
- Bine. - Scuze.
Ţi-am adus astea.
Ce? Locuri în lojă la meciul echipei Blackhawks?
- Mulţumesc, Maxine! - Fă-te bine.
Ţi-am pictat asta. Se cheamă "rană de glonţ".
E fantastic. Mulţumesc! Îmi place la nebunie.
Şi eu ţi-am luat asta.
O vestă antiglonţ? Da!
Nu se poate!
Staţi. Ce naiba, oameni buni? De ce nu mi-a zis nimeni
despre cadouri?
Walter, voi...
Îţi voi face un tort...
- Nu trebuie... - ...sau ceva.
- Bine. - Îţi promit.
Acum că eşti din nou fericit,
iată raportul balistic despre glonţul din umărul tău.
E de calibrul.380, probabil provenind de la un Browning automat.
Poliţia nu a găsit nicio potrivire în dosare.
Stai. Deci m-am operat degeaba?
Bine, putem să nu-i spunem partea asta soţiei mele?
O vom adăuga pe listă.
Deci o femeie în cărucior cu rotile tocmai a călătorit 6.500 de km
ca să afle ce i s-a întâmplat fiicei sale
şi noi nu o vom dezamăgi.
Emma Clarke era sufletistă şi loială.
A renunţat la visurile sale pentru a-şi îngriji mama.
Nu doar la visurile ei... ci la tot.
Mama Emmei avea nevoie de ajutor nonstop.
Nu mă pot vedea renunţând la întreaga mea viaţă
ca să am grijă de altcineva.
Eu nu concep să am nevoie să fiu îngrijit.
Dacă acel glonţ nimerea câţiva centimetri mai la stânga,
Cassie şi copiii m-ar fi împins pe mine
într-un scaun cu rotile.
Mai avem de aflat ce făcea Emma
înainte să se urce în acel tren, nu?
Corect. I-am aflat numărul de mobil de la mama ei.
Russell ia acum urma apelurilor.
Avem o listă de chitanţe de la hotelul unde stătea Emma.
Astfel ne alegem cu câteva magazine şi baruri de verificat.
Şi adresa pe care ai găsit-o în camera ei de hotel?
Era doar o clădire părăsită...
Fără niciun semn, fără vreo cutie. Nici măcar gunoi nu era pe jos.
Şi tot nu ştim ce înseamnă "Zenyata".
Am căutat pe Google şi nu am găsit nimic.
Pentru că e scris greşit.
"Xi-ni-a-ta"?
"Xiniata'. Doar că e scris ciudat.
Am auzit că este un club la modă.
Nişte tipi înstăriţi plătesc bani grei
ca să dea petreceri nebuneşti pline de fete frumoase
în locuri secrete din tot oraşul.
Şi ştii asta pentru că...
Lucrez în imobiliare.
Se pare că uneori proprietarii strâmtoraţi cu banii
le închiriază clădiri nelocuite acestor tipi.
Poţi afla dacă au organizat vreo petrecere
cu o noapte înainte de accidentul de tren?
Chiar dacă au făcut-o, nu vă veţi da seama niciodată.
De ce nu?
După fiecare eveniment, locul este curăţat cu mare grijă.
Face parte din atracţia "secretului".
Locul acesta era impecabil de curat
şi Brandi a spus că ea şi Emma au fost acolo în acea noapte.
Aş pune pariu că acolo s-au dus.
Nişte tipi bogaţi şi influenţi
cu cine ştie ce înclinaţii criminale
ascunse în străfundurile întunecate ale minţilor lor.
S-a întors.
Russell a zis că stă în apartamentul 22.
Stai puţin. Care anume este planul nostru?
Noi...
îi vom spune că am auzit despre petrecerile "Xiniata"
şi că vrem să participăm.
Bine, dar de la cine am aflat? Va dori un nume.
Poate la început, dar o voi vrăji eu puţin.
Pot să fiu destul de fermecător.
Serios? Ai adus una dintre picturile tale cu "rana de glonţ"?
E clar că nu-i acasă şi se face târziu.
Cred că nu se va întoarce
până nu va fi beată criţă. Aşa că hai să mergem.
Stai. Nu crezi că ar trebui... să mai stăm puţin pe aici
în caz că vine acasă?
Bine.
Deci ăsta e un filaj-întâlnire
sau o întâlnire-întâlnire?
Clar e un filaj-întâlnire...
în mare parte.
Dar are şi un strop de întâlnire-întâlnire.
Mă vei ruga cumva să îţi pozez?
Nu de la primul filaj-întâlnire.
Sunt un domn.
Deci ce facem acum?
Nu ştiu, dar am impresia că unul dintre lucruri
va fi să-i ţin părul pe spate cât vomită.
Am trimis echipaje să o caute pe Brandi şi sedanul acela negru,
dar fără număr de înmatriculare şansele sunt slabe.
Încă încerc să obţin lista de apeluri a mobilului Emmei,
dar cu o firmă de telefonie străină sunt multe formalităţi de făcut.
Şi "Xiniata"? Brandi a dus-o pe Emma la acea petrecere.
Acum Brandi a dispărut şi Emma e moartă.
Trebuie să vedem lista de invitaţi.
Oricât de mult mi-aş dori ca bănuielile voastre
să-mi facă rost de un mandat de percheziţie...
Crezi că unul dintre acei contabili judiciari
mă poate ajuta să falsific nişte situaţii financiare?
Nu ştiu ce pui la cale, Alex,
dar ştiu că sunt împotriva ideii.
Maxine a dat de un prieten care are o cunoştinţă
care ştie un tip. Se pare că voi pătrunde în "Xiniata".
Da, situaţiile financiare arată bine.
Bine, Alex. Deci vrei să intri în club?
Păi, Brice, muncesc din greu.
Cred că asta îmi dă dreptul să mă şi distrez "la greu",
dacă ştii ce vreau să spun.
Nu ştiu ce-ai auzit,
dar nu vreau să-ţi formezi o impresie greşită.
Acestea sunt doar petreceri.
Atunci de ce sunt atât de secrete?
Doar ca să ne distrăm. "Xiniata" este o societate exclusivistă
pentru elita tânără a oraşului Chicago. Ţinem gunoaiele la distanţă.
Nu vrem să avem de-a face cu nimic periculos sau ilegal.
Eu vreau doar să cunosc femei superbe.
Zvonurile astea sunt adevărate, prietene.
Pe lista noastră de invitaţi sunt cele mai sexy fete
din oraş şi primesc 300$ dacă îşi aduc o prietenă.
Aşa că apar mereu "talente noi".
- De unde vin banii? - Din cotizaţiile voastre.
De asta verificăm situaţiile financiare.
Pentru 4.000$ pe lună vei primi acces
la cele mai mari petreceri cu cei mai interesanţi oameni.
Ascultă, dacă o să arunc peste patru "bătrâne" ca să fiu
pe lângă "oamenii cei mai interesanţi"
chiar aş vrea să arunc o privire pe lista de invitaţi.
Mi-ar plăcea, dar este o societate "privată", îţi aminteşti?
"Ce se întâmplă în Vegas" poate că "rămâne în Vegas",
dar ceea ce se întâmplă în Xiniata... nu a avut loc niciodată.
Îmi place asta. Tu ai inventat sloganul?
- Da. - E bun.
- Sunt destul de mândru de el. - Da.
Uite, Alex, dacă vrei să ajungi să-i cunoşti pe membrii clubului,
de ce nu devii unul dintre ei?
Nu-ţi pot garanta nimic, dar dacă vei fi acceptat
te vom căuta. Am nevoie doar de garanţie.
E de patru mii, da?
Apropo, nu se dau înapoi.
Bine, dacă mama Emmei şi glonţul lui Walter
nu constituie motive suficiente, trebuie să rezolvăm acest caz
înainte să încerce să încaseze acel cec.
Măcar al tău chiar poate fi încasat,
pentru că al meu ar fi fost respins.
Detectivul Russell mi-a trimis un e-mail. Tot nu am reuşit
să o găsim pe Brandi sau maşina care a luat-o.
Stai. Russell ţi-a trimis e-mail?
Mi-a spus că este o încălcare a regulamentului.
Tyler şi cu mine am verificat câteva din barurile şi magazinele
pe unde a fost Emma şi am găsit un barman
care şi-a amintit de Brandi şi de Emma.
Dar nu a spus cu cine erau sau unde se duceau.
Şi încă aşteptăm lista de apeluri a mobilului Emmei,
aşa că i-am cercetat telefonul, încercând să-mi dau seama
ce-ar fi făcut să merite să fiu împuşcat.
Acest model are SMS, Internet, e-mail
şi o cameră foto destul de bună.
Dacă s-a dus într-adevăr la o petrecere nebună poate a făcut nişte poze
pe care cineva nu voia să le vadă nimeni.
Da, ca un sportiv profesionist care îşi înşela nevasta
sau vreo vedetă care lua droguri.
Şeful clubului "Xiniata" spune că drogurile nu sunt permise
la acele petreceri.
Teoretic, nici la Amsterdam.
Exact. Deci nu vom şti ce-a văzut până când nu vom şti
cine apărea pe lista de invitaţi.
Am încercat să vânez o listă de invitaţi pe Internet...
Şi până acum e un eşec de proporţii monumentale.
Pot să vă spun eu un nume care apare pe lista aia. M-au acceptat.
Se pare că diseară e o petrecere.
Cine vrea să mă însoţească?
Mi-ar plăcea să îmbrac o rochie sexy şi să mă îmbăt,
dar din păcate trebuie să conving
trei nemţi foarte neatrăgători
că oraşul Chicago are nevoie de o nouă clădire de birouri.
Arăţi...
Mulţumesc.
Şi... tu.
Să mergem?
Am auzit despre îmbrăţişare, să ştii.
Să nu-ţi vină nicio idee.
Hai să nu ieşim în evidenţă.
Dacă paznicii află că punem întrebări despre o crimă,
nu ne vor lăsa prea mult timp înăuntru.
Hei.
Mi-ai văzut prietena? Trebuie să ne întâlnim aici.
Ce zici să fiu eu de-acum prietenul tău, iubito?
Fii băiat finuţ, iubitule.
Ajunsesem departe plecând din Watford, nu-i aşa?
Era puţin copleşitor,
dar văzusem lumea prin geamul
ferestrei din bucătăria mamei prea mult timp
şi ştiam cât de efemeră poate fi viaţa.
Nu străbătusem jumătate de lume ca să stau pe tuşă.
Am venit aici ca să trăiesc.
Arăţi destul de bine pentru victima unei răpiri.
Ce, mă urmăreşti?
Cine te-a răpit şi ce voia?
Nimeni nu m-a "răpit". Un prieten m-a tras în maşina lui.
- Era o glumă. - Care prieten? E aici?
Uite, Brandi, cred că ştii ce a păţit Emma
şi cineva din acea maşină te-a ameninţat ca să-ţi ţii gura.
- Totul e în ordone? - El plăteşte băuturile.
- Era Brandi? - Era Brandi.
- Ai aflat ceva? - Nu.
O cunoşti?
Într-un fel. Tu?
Am servit-o la ultima petrecere.
Nu prea părea în apele ei.
Nu ştia cum să scape de tipii prea insistenţi.
Care tipi?
Cel mai nesuferit era Rufus.
O tot pipăia pe ringul de dans...
nu o lăsa în pace.
Alex... Nasul.
Să vedem dacă a fost la locul accidentului.
M-ai minţit, frăţioare, şi ţi-am zis că dăm afară neisprăviţii.
Atunci va trebui să-l eliminaţi şi pe el. Hei, Rufus!
Îmi cer scuze pentru rochie.
E a lui Maxine.
Alex Donovan. Ce naiba te-a apucat?
Uite, Grace...
Nu există nicio explicaţie plauzibilă pentru situaţia asta.
O voi face o singură dată şi gata.
Mă auzi?
Mişto rochie.
Ca să ştii, ţi-am făcut rost de un suspect
şi ar trebui să vorbim cu Brandi.
Cred că ştie cine a ucis-o pe Emma.
Era aici, dar a fugit...
Sunt detectiv de poliţie, să ştii.
Bine.
Da, am dansat cu ea.
Şi ce?
Am auzit că Emmei nu i-au plăcut avansurile tale.
Fetele de la aceste petreceri
se aşteaptă să le iei tare.
Am strâns-o de fund, nu de gât.
Dar cred că ştii cine a făcut-o
şi eşti prea speriată să ne spui cine.
Nu sunt obligată să vă spun nimic.
Mama Emmei tocmai şi-a pierdut fetiţa, Brandi.
Ai dus-o pe Emma la acea petrecere.
Îi eşti datoare să-i spui cuiva adevărul.
Aşa că hai să începem cu acel bandaj.
Cum te-ai lovit la nas?
De ce nu-ţi întrebi prietenul?
El este cel care m-a atacat la petrecere.
Am martori care spun că aşa ai venit.
Deci ce s-a întâmplat? Ţi l-ai rupt în tren?
Nu ştiu cum a ajuns în acel tren.
Nu ştiu cum a murit.
E doar o fată pe care am dus-o la o petrecere ca să câştig 300 de dolari.
300$. Atât valorează pentru tine viaţa ei?
Şi cum rămâne cu viaţa mea? Pe ea nu mai am cum s-o aducem înapoi.
Dar dacă vă ajut, voi fi exclusă din clubul "Xiniata".
Oricare tip de acolo îmi poate oferi o viaţă, o maşină...
Ce... Un soţ bogat? Despre asta e vorba?
Nu sunt proastă.
Nu voi arăta aşa la nesfârşit.
Vrei să mergem până la morgă
să vezi cum arată Emma acum?
Sunt doar nişte petreceri, Brandi.
Sunt o grămadă de bărbaţi
care te vor plăcea pentru mai mult decât înfăţişarea ta,
care nu te vor trage în maşini, nu te vor ameninţa
şi nu-ţi vor răni prietenii. Te rog, spune-mi ce ştii.
Ceea ce se întâmplă la "Xiniata"...
nu s-a petrecut niciodată.
Dar chiar s-a întâmplat şi până când nu vorbeşti despre asta
mă vei găsi acasă la tine, la birou,
la sala de sport unde mergi şi în baruri...
Ea a făcut-o, bine?
Emma mi-a rupt nasul. Când nu am lăsat-o în pace,
m-a lovit cu o sticlă de bere şi a fugit.
Şi apoi ce s-a întâmplat?
Erai atât de supărat că te-ai urcat după ea în tren?
Nu, am luat un taxi până la Urgenţă.
Şi pretinzi că atunci ai văzut-o pentru ultima oară.
De fapt, m-am întâlnit cu ea când ieşeam.
I-am spus că o voi da în judecată
dar ea a trecut, pur şi simplu, pe lângă mine.
Arăta de parcă ar fi văzut o fantomă.
Cum a mers?
E norocos că nu aveam şi eu o sticlă de bere.
Ai aflat ceva de la Brandi?
E doar o egoistă inconştientă.
Cred că ar face orice ca să continue să petreacă,
inclusiv să muşamalizeze o crimă.
Şi până când nu putem dovedi că Rufus era în tren cu Emma,
nu pot face nicio arestare.
Bine, deci trebuie să ne întoarcem în timp.
Povesteşte-ne din nou despre noaptea accidentului.
Trebuie să mai existe cineva care să ne poată ajuta.
Erau... erau mulţi oameni în acel tren.
Am vorbit cu toţi cei pe care i-am putut găsi.
Doar câţiva îşi amintesc că au văzut-o pe Emma
şi niciunul nu a văzut pe cineva cu ea.
Ai zis că Emma a venit la tine cerând ajutorul.
Credem că o urmărea cineva.
V-am spus tot ce ştiu. Nu-mi amintesc de nimeni altceva.
Nu vă pot ajuta, bine? Aşa cum nu am putut să o ajut pe ea.
Te rog, încearcă măcar. Unde stăteai?
Aceasta...
- Era chiar aici. - Unde stătea Emma?
Era...
Chiar... Da, era chiar acolo.
Bine. Se terminau şinele. Ştii că veţi deraia.
Tu vii în fugă aici, în spate. Ce spui?
Spun: "Jos! Nu pot opri trenul".
- "Toată lumea, jos!". - Bine, acum ridici privirea.
O vezi. Ce-ţi spune?
Eu... nu-mi amintesc. Nu-mi pot aminti. Eu...
Ea... a venit la mine...
Vino mai aproape.
Ce este?
Uşa.
Când a înaintat, am văzut uşa dintre vagoane
şi o persoană trecea dintr-unul în altul.
Nu. Nu, era un bărbat, însă nu era el.
Dar... îi văd faţa.
Îmi amintesc chipul lui.
Voi suna la secţie să chem un desenator.
Tyler e mai bun.
Sunt faliţi.
Clubul "Xiniata"... cred că e falit.
- Ce? - Căutam lista de invitaţi.
Când ai primit mesajul de la "Xiniata", mi-am notat numărul
şi am solicitat câteva servicii...
Un om dedicat misiunii.
M-am gândit că dacă obţin lista lor de apeluri,
aş putea vedea care numere au primit mesajul
şi aş reconstitui astfel lista de invitaţi.
Au depăşit de mult termenul?
Nu şi-au mai plătit factura de trei luni.
Petrecerile astea costă o avere.
Dacă nu se obţin suficienţi bani din cotizaţii,
"Xiniata" ar putea fi o escrocherie de tip "schema Ponzi".
Da. Dacă Emma avea pe telefon o poză
care ar fi dat prost pentru "Xiniata"
şi i-ar fi făcut membri să vrea să renunţe?
- Toată operaţiunea lor s-ar fi năruit. - Da.
Am tot aşteptat un e-mail de la Tyler.
Asta ar putea fi schiţa bărbatului din tren.
Şeful clubului "Xiniata", Brice Waldren.
Bine, mă duc să văd dacă e aici, bine?
Alex.
Se pare că Brice încerca să plece din oraş.
Sun-o pe Russell. Spune-i să se grăbească. Voi încerca să trag de timp.
Hei, Brice!
Vreau doar să vorbim.
- Eşti teafăr? - Da, da. Du-te!
Două minute până la următoarea staţie.
Chiar crezi că vei rezista atâta timp?
Nu apăreai pe lista pasagerilor răniţi.
Ai şters-o înainte să vină echipajele medicale.
Nu-i aşa?
Glonţul lui Walter a închis afacerea.
Testele balistice arată că a fost tras cu arma lui Brice.
Poftim, "doctore care ai spus că nu ar trebui să mă operez"!
Acestea, pe lângă mărturia conductorului,
sunt suficiente pentru a-l acuza de uciderea Emmei.
Dar tot nu ştim ce s-a petrecut în acea seară.
Ce-a văzut Emma?
Alex, am primit un e-mail de la Emma.
Eu nu prea mă descurc să tastez, aşa că Emma lucra la calculator.
Nu l-am verificat de săptămâni bune. Dar aveam un mesaj în aşteptare.
Venea de pe telefonul ei.
În noaptea morţii sale, Emma a trimis acest fişier.
Eram învăţată să aleagă alţii pentru mine.
Aşa că atunci când în sfârşit m-am abătut de la căile deja bătute,
nu eram sigură cum să mă descurc cu ceea ce am descoperit.
Aş fi fost mai în siguranţă să-mi văd de drum fără a privi în urmă,
dar după ani întregi când nu am avut de ales...
Te filmez! Trebuie să încetezi!
...ştiam că trebuie să iau decizia cea bună.
Poate că a fost prostească.
M-a pus în pericol. M-a dus în acel tren.
Dar a fost opţiunea mea,
viaţa mea
şi nu aş fi putut să o trăiesc altfel.
Te filmez! Trebuie să încetezi!
Ce? O să te omor, târfă!
Voi adăuga acuzaţiilor agresiunea şi tentativa de viol.
Dar fără mărturia Emmei la tribunal, nu putem face prea...
O voi face.
Eram acolo, cu Emma.
S-au petrecut multe lucruri la acele petreceri.
Îmi pusesem în minte că... încă un pahar, încă un tip...
m-ar fi putut face să uit.
Cred că era nevoie să-mi spună cineva că nu e nimic rău dacă-mi amintesc.
Ne place să ne prefacem că avem un traseu clar,
că ştim ce va urma.
Dar adevărul este că nimeni nu ştie încotro se îndreaptă.
Cu toţii, de fapt, ne croim propriul drum...
luăm propriile decizii.
Tot ce putem spera este să lăsăm
o urmă clară în urmă, astfel încât călătoria noastră
să-i lumineze cumva calea altcuiva.
Avem motive să credem că ai fost victima unei agresiuni.
A spus că nu voi putea niciodată să o dovedesc.
Poţi, mulţumită ei.
Numele meu este Emma Clarke.
Bine, Maxine, tu ai convocat întrunirea. Despre ce e vorba?
Un alt necunoscut?
Primul caz al lui Maxine.
Stai, ar trebui să instituim vreo regulă,
nicio victimă necunoscută în primele trei luni, perioada de probă?
Credeam că ea este "farul" tău.
Da, dar...
Oameni buni. Am adus pizza şi bere.
Atât. Am descoperit identitatea Emmei.
L-am prins pe cel care a ucis-o.
Mă gândeam că am putea sărbători.
Pizza mare?
Există şi de vreun alt fel?
Bine! Da! Da!
Foarte mişto!
Bine, îi îmbrăţişez pe toţi, aşa că descurcă-te cu gândul ăsta.
Bine. În regulă.
Ai grijă! Se dă în vânt după îmbrăţişări.
Îmbrăţişări, bere, toată noaptea.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro