Sezonul 1, Episodul 10 "Originea Speciilor"
Mai ºti cum se ajunge acolo ?
Da, autostrada 27, 20 de mile spre nord.
Motelul Boca Chica.
Da, drumurile sunt încã blocate, dar þi-am fãcut rost de permis de liberã trecere.
Am sã încerc sã ajung ºi eu cât pot de repede.
N-aº conta pe asta.
Hei, nu fii aºa, a fost ideea mea.
E okay, iubito.
Tu aflã ce a fost în burta acelui aligator,
ºi apoi vino la noi când poþi.
Puþin timp petrecut cu mama vitregã ar putea fi folositor tuturor.
Okay.
Hei, tati, hotelul are o piscinã?
Au o piscinã foarte mare,
ºi au prãjituri cu scorþiºoarã de mãrimea capului lui Jesse.
Oh, wow.
Cum se face cã tu nu vii'?
Am ceva treabã, dar am sã încerc sã ajung ºi eu la voi disearã.
- Vrei sã conduci tu? - Da.
Dã-i drumul.
În regulã.
Cãnd mã întorc, vreau rãspunsuri la toate "secretele universului".
Ei bine, am sã încerc sã gãsesc unul.
- Ai grijã de copilul nostru. - Voi avea.
- Bye. - Bye.
- Sã vã distraþi bine, copii. - Okay.
- E strânsã bine? - V-aþi pus centurile?
- Okay. - Pa, tati.
Ne vedem mai târziu.
Dave, plec la treabã mai devreme.
Ascultã, aº vrea sã-mi promiþi
cã nu o sã spui nimic despre ce am descoperit pânã când eu...
Dave.
Okay, okay, okay, okay.
Sper cã toþi sunteþi aºezaþi în acest moment,
pentru cã am niºte veºti importante.
"Vulturul a aterizat".
Chiar aºa, bloggers.
Am descoperit un fragment dintr-o formã de viaþã extraterestrã...
în burta unui aligator.
Oh, Âºi primul lucru mÃ¢ine dimineaÃ¾Ã£,
subsemnatul va rÃ£spunde tuturor Ã®ntrebÃ£rilor voastre
în direct din internet café-ul favorit.
Ticãlosul.
Okay, okay.
Okay, e în ordine, uºor.
Eh. Uh...
Cine dracu' eºti?
Ah. Okay.
No, nu face asta.
Te rog, te rog, te rog.
Vrei te rog sã îmi spui ce se petrece?
Visul tãu s-a împlinit, Dave.
Ai fost rãpit de extratereºtri.
Nu putem lãsa oamenii pe întuneric.
Ascultã, dacã nu restabilim alimentarea cu energie electricã a oraºului curând,
au sã-mi dea foc la casã, Howard...
Nu mã dezamãgi.
Bunã dimineaþa, domnule.
Ah, bunã dimineaþa,ºi þie, Lewis.
Aþi sosit devreme în dimineaþa asta.
- Da, am fãcut puþinã miºcare. - E bine pentru dumneavoastrã, domnule.
- Si cum se simte doamna Underlay astãzi? - Mult mai bine.
- Mulþumesc pentru întrebare. - Bun.
Oh, am reuºit sã identific corpul pe care l-am scos din apã noaptea trecutã.
Oh, da?
Da.
Brandi Marie Kotner. 32 de ani,
locuia în oraºul Florida.
Eºti foarte eficient, Lewis.
Am încercat sã-mi explic ce cãuta în acel loc, domnule.
Bãnuiesc cã s-a înecat.
Tocmai asta e. Raportul legistului
spune cã avea apã de mare în plãmâni,
- Nu apã dulce. - Deci?
M-am gândit cã a murit altundeva, ºi cineva a mutat cadavrul.
Crezi cã a fost omorâtã?
N-nu, domnule. Nu este nici o urmã de agresiune.
Atunci de ce ar muta cineva victima unui uragan dintr-un loc în altul?
- E greu de înþeles, domnule. - Da, este, dar întreb din nou...
Domnule?
Uraganele se ºtie cã transportã o mulþime de lucruri.
Am sã- spun soþiei cã ai întrebat de ea.
Facem ceea ce trebuie.
Va trebui sã gãsim pe altcineva dacã nu e el.
- Mai dã-mi puþin timp. - Nu, nu, nu.
Trebuie sã aflãm dacã analiza sângelui este...
Mã voi strãdui. Am nevoie de cel puþin o orã.
O orã? Nu cred cã avem la dispoziþie o orã.
Familia lui va începe sã-l caute în curând.
- Nu avem tot ce ne trebuie. - Am sã încerc sã-þi ofer cât mai mult timp.
Du-te ºi fã ce ai de fãcut.
- Voi sta cu ochii pe el. - Mulþumesc.
Cine sunteþi voi?
Dacã vrei sã-mi oferi apã, sã ºtii cã nu mi-e sete.
Ce înseamnã asta?
De ce nu vorbeãºti cu mine?
Vreau doar sã vorbeºti cu mine.
Vreau doar sã ºtiu ce se întâmplã, asta-i tot.
- Ridicã-te. - De ce?
Plecãm de aici.
Ce dracu' e în neregulã cu voi?
Dacã pleci acum, nu vei ºtii niciodatã adevãrul.
Ce adevãr?
Þi-am citit blog-urile, Dave.
Am înþeles cã te-ai întâlnit cu ceva ce ar putea sã nu aparþinã acestei lumi.
Mi s-a întâmplat ºi mie.
- Scuzã-mã. - Da.
Îl caut pe cumnatul meu Dave Groves.
A, Dave nebunul?
- Mda. Bãnuiesc cã vine des pe aici. - Da, dar acum nu e aici.
- A fost pe aici în dimineaþa asta? - Nu.
- La cât deschideþi aici? - Uh, la 5 dimineaþa.
Si eºti sigur cã nu a trecut pe aici în dimineaþa asta?
Sigur, eºti a doua persoanã care întreabã astãzi de el.
Cine a fost primul?
Uh, femeia irakianã.
Ce femeie irakianã?
Nu îi ºtiu numele. E din Irak...
sau arabã, persanã sau aºa ceva.
Discutau despre un ºantier naval din timpul rãzboiului civi.
- Razboiul rece. - Da, cum i-o zice. Da.
Sunt sigur cã voia sã-l convingã sã se ducã acolo.
El nu pãrea cã l-ar interesa.
Ai aflat cã oraºul nostru a fost invadat de E.B.E.(Entititãþi Biologice Extraterestre)?
Cicatricile tale aratã altfel decât ale mele.
- Ale mele sunt mai vechi. - Cât de vechi?
Doi ani.
Chestiile alea au apãrut în apã de acum doi ani?
Nu pe aici.
De ce nu vrei sã stai jos?
Nu te teme, testele s-au terminat.
Testele?
Îmi pare rãu, Dave.Trebuia sã aflãm dacã eºti întradevãr cine spui cã eºti.
Stai, stai, stai.
- Sigur nu vrei puþinã? - Da, nu, adicã...
Aveþi ceva bere pe aici?
Nu. te rog stai jos.
De ce mi-aþi luat sânge? De ce m-aþi bãgat sub apã?
Într-unul din blog-urile tale, spuneai cã supravieþuitorii uraganului se întâlnesc la bisericã.
Da. Am participat ºi eu la vreo douã. I-am observat.
De ce?
Ei bine, pentru cã o mulþime de oameni din oraºul ãsta,
se poartã destul de ciudat de la uragan încoace.
- Acel tip cu care lucra Russell... - Russell e cumnatul tãu.
- De unde ºtii asta? - Ai scris despre el.
Stiu câte ceva despre toatã familia ta.
- Nu þi-am reþinut numele. - Healy.
- Da.
- Este numele tãu adevãrat? - Nu.
Da. Nu cã nu te-aº fi întrebat asta de 1000 de ori pânã acum,
dar ce dracu' se petrece aici?
- Speram cã ai sã poþi sã ne spui tu. - Întâi voi.
- Cine e tipa care e în spatele încãperii? - Ai sã o cunoºti.
- Rãpiþi des oameni de pe net? - Nu, ºi îmi pare rãu cã a trebuit sã facem aºa,
dar, bazându-ne pe ultimul tãu mesaj, am simþit cã era oarecum urgent.
Care era ultimul meu mesaj?
"Hei, bloggers, sunt tot eu, Dave.
"Sunt pe punctul de a vã putea spune
"cã luminile din ape ar putea sã conþinã ADN uman
"Oops. Cred cã deja v-am spus."
Acel aligator gãsit de tine cu fragmente parþial digerate de extraterestru în stomac,
era din partea contaminatã a mlaþtinilor?
Da, Russell nici nu este sigur cã ar fi un extraterestru.
Dar din nou spun, pot fi contactat prin e-mail.
Nu e nevoie ca în miezul nopþii sã fiu bãgat cu capul...
- într-un vas cu apã. - Pria !
Avem nevoie de tine aici.
Connie?
- I-ai luat o declaraþie?
Domnule, am vorbit adineauri cu pãrinþii victimei.
Care victimã?
Brandi Marie Kotner...
fata pe care am scos-o din apã acum câteva nopþi în urmã.
Oh. Credeam cã nu mai are pe nimeni.
Aºa credea ºi legistul, dar am fãcut ceva cercetãri,
ºi se pare, cã fusese adoptatã,
ºi cã deºi pãrinþii adoptivi au decedat,
pãrinþii ei adevãraþi, cei care i-au dat naºtere, trãiesc.
Lewis, de ce faci asta?
Pentru cã îmi pare rãu de ceea ce i s-a întâmplat...
sã mori în niºte circumstanþe aºa teribile...
Sã nu ai pe nimeni alãturi... M-am rugat pentru ea noaptea trecutã, domnule.
Tu...tu te-ai rugat pentru ea?
Mã rog pentru o mulþime de lucruri, domnule,
ºi ca ºi mine, pãrinþii ei erau curioºi...
cum putea apa de mare sã ajungã în plãmânii ficei lor.
Si soþia dumneavoastrã era miratã în legãturã cu asta.
Ai discutat cu Mariel?
Da, doar ea este cea care a descoperit prima cadavrul.
Vino aici.
Nu este un lucru bun ceea ce ai fãcut, Lewis.
De ce nu?
Pentru cã intervii în vieþile oamneilor...
oameni perfect fericiþi...
ºi le aduci necazuri.
- Dar, domnule, eu... - ºi pe deasupra,
o faci fãrã sã discuþi mai întâi cu mine.
Câte slujbe ai gãsit dupã ce ai terminat armata?
Câte departamente au vrut sã te angajeze?
Niciunul, domnule, doar dumneavoastrã.
Si de ce crezi cã am fãcut asta?
- Nu ºtiu. - Pentru cã ºtiam cã ai sã-mi fii loial.
- Contam pe loialitatea ta, Lewis. - Si o aveþi, domnule...
dar sunt loial altcuiva mai întâi.
Cui?
Lui Dumnezeu, domnule.
Dã-mi numãrul de telefon al pãrinþilor, ºi am sã discut cu ei.
- Mulþumesc, domnule. - Între timp...
Cunoºti acel loc în Biscayne, unde le place tinerilor sã organizeze petreceri?
Una din fabricile de zahãr se pare cã deverseazã reziduuri acolo din nou.
Vreau sã mã aºtepti acolo la noapte.
- Vom vedea ce se întâmplã. - Voi fi acolo, domnule.
De ce îi spui Pria?
- Pentru cã ãsta e numele meu. - Numele tãu adevãrat?
- Nu. - Nu.
Ce e cu voi, oameni buni?
Trebuie sã fim prudenþi, Dave.
- Si tu ar trebui sã fii. - Ei, hai, hai.
te-ai învârtit pe lângã mine în cafeneaua aia sãptãmâni de-a rândul,
aburindu-mã cu mica ta teorie stupidã despre o conspiraþie,
încercând sã mã târãºti la nu ºtiu ce amãrât de ºantier naval.
Încã mai am nevoie de timp.
Timp pentru ce?
- Cine sunteþi? - Suntem supravieþuitori, ca ºi tine.
Nu, nu, nu, nu, nu. Eu nu sunt un supravieþuitor.
Mi-am petrecut noaptea uraganului ascuns în baia surorii mele.
Nu m-am apropiat de apã.
Si i-am spus amicului tãu de aici cã m-am dus la bisericã doar pentru...
- a verifica unele lucruri. - Si?
Nu ºtiu. Pãreau destul de normali pentru mine...
dar zic din nou, nu poþi avea încredere în nimeni, nu-i aºa, Connie?
- Stai jos. - Nu vreau sã stau jos.
Ba chiar, aº vrea sã plec.
Asta am sã fac.
Dacã pleci acum, toþi cei la care Þii ar putea sã moarã.
- E adevãrat ceea ce spui? - Da.
Atunci amândoi ar trebui sã încetaþi sã mai bateþi câmpii...
ºi sã îmi spuneþi tot ceea ce ºtiþi, sau mã car de aici.
Cred cã ar trebui sã mai rãmâi.
Cum m-ai gãsit?
Þi-am urmat gura. Cine sunteþi?
El zice cã este Healy. Ea spune cã numele ei e Pria,
- dar ieri, era Connie, aºa cã... - Lasã arma în jos.
De asemenea, el are cicatrice la fel ca Paxton, cum am ºi eu pe picior.
Verificã dacã sunt înarmaþi.
Okay.
E în regulã. Cred cã este bine.
Staþi jos.
De ce l-aþi adus aici?
Voiam un loc sigur unde sã putem discuta.
- Mi-au citit blog-urile. - Voiam sã ºtim cine este...
- ºi ce este. - "Ce este"?
Cumnatul tãu a observat o mulþime de schimbãri...
la oamenii din împrejurimi, Russell. Tu nu?
La fosta ta soþie ta, poate?
Lasã-ne sã-þi arãtãm ceva.
Este Bonaire, pe þãrmul nordic al Venezuelei.
Acum trei ani, un pescar prins de uragan...
A povestit despre lumini ciudate amerizând în apã.
Ziua urmãtoare, toþi pescarii au ajuns pe þãrm...
goi, fãrã nici un semn sau vreo ranã pe ei.
O sãptãmânã mai târziu, toþi s-au sinucis.
Asta e La Isla de la Juventud, Insula Tinereþii, lângã Cuba.
Una din cele mai rele închisori ale lui Castro este aici.
Cu un an în urmã, în timpul uraganului Charley,
gardienii au raportat cã au vãzut "las luces" în apã.
Lumini.
La scurt timp, locul s-a desfiinþat.
Cum?
Dupã ce au ucis jumãtate din deþinuþi, toþi gardienii s-au sinucis,
dar, toate astea nu au fost fãcute publice, bineînþeles.
Am aflat de ele doar pentru cã mã aflam în Cuba în acea perioadã.
- Brazilia? - Acolo ne-am întâlnit.
Ajunge atât.
Spune-mi ce ºtii...
- despre fosta mea soþie. - Cred cã deja þi-am spus.
Vrei sã spui cã urmeazã sã se sinucidã?
- Nu pot sã mai rezist aici. - Stai jos la loc.
Ne tratezi ca pe niºte duºmani.
Voi ce dracu' credeþi cã îi fãceaþi lui?
Nu avem timp pentru asta. Sunt afarã oameni care...
poate mor în aceste momente, omorându-se pe ei ºi copii lor.
pentru cã nu se pot împãca cu ce li s-a întâmplat.
Cine eºti tu?
Sunt un arheolog...
ºi mã reþii de la munca mea.
Pria ºi soþul ei...
se aflau în Brazilia în 2004
când primul uragan înregistrat acolo s-a produs.
Au fost despãrþiþi de furtunã, dar s-au regãsit douã zile mai târziu.
El era într-o formã fizicã remarcabilã, dacã e sã ne gândim prin ce trecuse,
dar nu mai era acelaºi om.
Au mers adânc în pãdure pentru sãpãturi ºi au luat copii cu ei,
iar într-o noapte când ei dormeau, el a luat-o razna.
S-a stropit cu benzinã, ºi-a dat foc, ºi a intrat în cortul lor.
Pria ºi-a pierdut întreaga familie în acea noapte.
La cât timp dupã uragan s-au întâmplat toate astea?
Mai puþin de o sãptãmânã.
Îmi pare rãu, dar nu putem sã mai avem încredere în nimeni.
Vezi ceva pe acolo, Lewis?
Nimic deocamdatã, domnule.
De fapt, mai exact, ce cãutãm?
Orice urme de contaminare chimicã, decolorãri.
Domnule?
Cred cã se vede ceva.
Lewis?
Lewis!
Unde este?
În spate.
Sã mergem.
- Pare o parte dintr-un peºte. - Aº vrea sã fie aºa.
- Aºtia sunt copiii tãi? - Da.
Vrei sã-i mai vezi vreodatã?
Tot ce trebuie sã faci e sã ne spui ce e asta.
Cred cã ºtiþi mai bine decât mine.
Dacã ar fi aºa, nu ne-am afla aici.
Ce cãutai în Cuba?
În armatã? C.I.A.?
De ce te uiþi mereu în oglindã?
E afarã ceva ce te sperie?
Schimbarea.
Nu ºtiu ce dracu' poate sã însemne asta.
O mulþime de oameni au dispãrut în timpul uraganului,
dar niciunul nu s-a sinucis pe aici.
De fapt, mulþi, inclusiv fosta mea soþie, par sã se...
Adapteze?
Ai dreptate, Russell. Lucrurile se petrec altfel aici,
ºi asta ar trebui sã te îngrijoreze.
Când o specie invazivã intrã în rezervaþie, ce faci?
O þin sub observaþie.
Si dacã devine o ameninþare? O elimini.
Cu asta crezi cã ne confruntãm aici,
o specie invazivã?
Nu ºtiu, dar orice ar fi,
oamenii afectaþi par sã se refacã.
Se duc la bisericã, se sprijinã unii pe alþii,
pun bazele unei comunitãþi.
Deci, trebuie sã mã întreb, ce anume este la locul acesta,
care îl face atât de diferit?
Aceste fiinþe au fost în apã pretutindeni,
dar în Cuba ºi în Brazilia, aproape toate au dispãrut acum.
Deci ce este deosebit la acest loc?
Nu ºtiu.
Cred cã suntem datori copiilor tãi sã aflãm...
nu crezi?
Ce culoare?
Mã gândesc poate, de culoarea piersicii.
Oh, da, îmi place aºa.
Da. 'neaþa, tati.
Hei, hei.
- Iubito. - Hello.
Ce este, ouãle nu sunt bune?
Nu. Nu, sunt bune.
Te simþi bine?
Da. Da, mã gândeam doar.
Lewis mi-a zis cã a vorbit cu tine.
Da. Mi-a spus cã s-a descoperit apã de mare în plãmânii fetei.
I-am spus cã s-ar fi putut îneca altundeva.
E posibil, nu-i aºa?
Da. Da, sigur, da.
Asta e ceea ce te frãmântã?
Mã cunoºti cum sunt.
Îmi place sã fie totul limpede.
Nu poþi salva pe toatã lumea. Eºti doar un om.
Ne vedem mai târziu, okay?
Okay.
- Lewis. - Domnule.
Ce faci aici? Vreau sã zic, eu...
Cum ai ajuns acasã la mine?
- Am mers. - Ai mers.
- Mers de unde? - De pe plajã.
Vino înãuntru. Vino.
Lewis...
ºtii ce þi s-a întâmplat noaptea trecutã?
- Nu prea, domnule. - Eºti sigur?
Da, dar nu prea cred cã mai conteazã asta în momentul de faþã.
Cine sunt eu sã cercetez un miracol?
Ei, nu ºtiu dacã l-aº numi un miracol, dar...
Oh, e un miracol, domnule.
E un miracol.
ADN-ul uman provine din sângele care se gãsea în tentaculele lui.
Cred cã este un fel de tub de hrãnire.
Astea sunt ventuzele la capãt,
ºi asta pare un fel de excrescenþã, care ar putea uºor...
- sã penetreze pieleaþºÞÎSeasily pierce the skin. - Bãieþi, trebuie sã mã uºurez.
- Mai þine-te. - Nu, omule, nu pot.
Am stat lipit în scaunul ãsta toatã noaptea.
De ce el poate sã se plimbe pe aici, iar eu nu?
- Te ducem afarã într-un minut. - Nu pot aºtepta atât de mult.
Vreo urmã de enzime digestive?
Nu.
Nu sunt nici mãcar sigur cã asta duce spre un stomac.
Vreau sã zic, poate greºesc, dar aici...
acest þesut este diferit.
Este un þesut muscular. E acoperit cu o membranã finã.
Este similar cu ceea ce se gãseºte la interiorul unui uter.
Deci este un fel de ...?
Bine, dacã nimeni nu vine sã mã elibereze din scaunul ãsta,
- Am sã mã piº peste toþi. - Taci din gurã!
Tu sã taci, omule! Trebuie sã mã piº!
- Ce-ai vrea sã fac? - Sã faci liniºte.
Ce, de asta vã temeþi...de asta vã temeþi?
Vã temeþi cã cineva m-ar putea auzi?
Cã cineva m-ar putea auzi þipând,
despre cum aº putea sã mã uºurez?!
Hei! Opreºte-te!
Am sã-l duc afarã.
E de neoprit.
Pentru douã... ºi pentru încã douã.
Ce aº putea sã-i spun, Tom?
Trebuie sã fie vorba de un miracol ºi dacã vrea sãþºÞÎS spunã lumii despre el, ar trebui.
Sunt stângaci.
- Dar cine l-ar putea crede? - Cei credincioºi.
Nu, nu o vor face.
Vor crede cã este un monstru.
Tom, în fiecare duminicã, stau în spatele altarului ºi vorbesc despre miracolele credinþei,
despre misterul care stã chiar în centrul convingerilor mele...
moartea ºi învierea.
Mi s-a întâmplat mie...
în noaptea uraganului, am fost mort, dar Domnul a ales sã mã salveze.
A fãcut acelaºi lucru pentru Lewis pe o cale pe care nu ne-am fi imaginat-o.
Tu nu mã auzi ce spun, pãrinte.
Trebuie sã-i spui acestui tânãr cã ceea ce i s-a întâmplat este greºit,
cã este împotriva naturii.
Crede-mã, este în interesul sãu.
Oamenii sunt îngroziþi de ceea ce nu înþeleg,
ºi pe el nu-l vor înþelege.
Vã rog, cineva sã mã provoace la un dribling dublu.
Îl vor diseca.
La dracu', ne vor diseca pe toþi, iar eu nu pot lãsa sã se întâmple asta.
Poate l-aº putea convinge cã miracolul îi aparþine lui ºi numai lui...
O comuniune personalã cu Domnul.
Sau...
ca un test al credinþei sale...
poate un sacrificiu mai mare este necesar.
Oh. Stii, dacã mi-ai fi spus numele tãu
de la început, toate ar fi ceva fost mai simple.
Nu puteam. Trebuia sã ºtim cine eºti.
Ah. Deci dacã chestiile astea chiar transformã oamenii,
este, într-un fel, sfârºitul lumii?
Habar n-am.
Oh, pen'cã eu, uh...
am petrecut ceva timp cu "fosta" lui Russ recent,
ºi mi s-a pãrut destul de în regulã,
mai amabilã decât era de obicei, de fapt.
Deci dacã i s-a întâmplat chestia asta,
eu...nu înseamnã neapãrat un lucru rãu, nu-i aºa?
Vreau sã zic, doar pentru cã cineva e diferit,
nu îl face neapãrat rãu. Ar putea fi în continuare bine, nu?
Ei, pentru mine nu a fost bine.
Pria?
- Russell! - Ce s-a întâmplat?
- A fost împuºcatã. - Ce?
E okay. E okay.
- Tu eºti în regulã? - Sunt okay.
Stai aici!
Trebuie sã o ducem la un spital.
- Sunt bine. - Nu, nu eºti.
Vã rog. E prea departe.
Pria.
Trebuie sã-þi arãt ceva.
Este...este uimitor.
Eram aºa obiºnuit doar cu unul, încât sã am douã, mã face sã mã simt atât de...
dotat.
Sunt cu adevãrat binecuvântat.
Toþi suntem, Lewis.
Sunteþi sigur cã în locul ãsta trãiesc braconieri?
Pare abandonat.
Niciodatã nu se ºtie, ºi chiar dacã nu sunt...
e plãcut sã fii atât de aproape de apã, nu-i aºa?
- Te face sã te simþi bine. - Întradevãr, aºa e.
Apa mi-a salvat viaþa.
- La prãbuºirea avionului, domnule? - Da.
A fost un coºmar, Lewis, dar am reuºit sã trec prin el.
Am supravieþuit.
Nu pot spune cã toþi au fost fericiþi din cauza asta.
- Ce vreþi sã spuneþi, domnule? - Ei bine, o mulþime de oameni m-au respins...
Gândeau cã eram un...
Nu ºtiu, un fel de monstru sau aºa ceva.
Primii ani, au fost cei mai grei.
"Miraclolul" meu a adus oamenilor din jur multã neliniºte.
Îmi pare rãu sã aud asta, domnule.
Dar poate experienþa prin care am trecut...
te poate scuti sã ai aceiaºi soartã.
Oamenilor nu le plac cei diferiþi, Lewis.
Domnule.
Nu va fi bine pentru tine.
Nu va fi.
Când ai fost internat în spital,
ai postat un blog despre un schelet pe care l-ai gãsit în apele din apropierea oraºului.
Da.
Ai spus cã era în portbagajul maºinii tale.
Tu ai fost. Tu l-ai luat.
Se pãrea cã tipul fusese omorât de una din aceste creaturi din apã.
Este vechi de aproape 10 ani, ceea ce-l face primul despre care avem cunoºtinþã.
Am reconstituit figura.
E acolo în spate.
Pria!
- Ai vãzut cine a fãcut asta? - Nu...
dar dacã ºtiu cã suntem aici, se vor întoarce.
- Cine? - Despre cine vorbeºti...
cine vã urmãreºte?
- Cine crezi? - Unde vã duceþi?
- O sã pãstrãm legãtura cu voi. - Russ. Russ!
Dave, trebuie sã plecãm. Trebuie sã plecãm de aici.
Nu, vino aici. Vino aici. Trebuie sã vezi asta.
A reuºit sã îi dea o faþã.
Nu este dorinþa lui Dumnezeu, domnule.
- Cum poþi sã ºtii asta? - Pentru cã mi-a fãcut un dar.
Aºa e, Lewis.
- Deci, de ce vrei sã faci ceva împotriva lui? - Împotriva Lui?
Þi-a luat braþul cu un motiv, fiule, pentru a te pune la încercare.
Defineºte ceea ce eºti acum.
Nu acesta a fost planul Lui?
Da.
Nu ºtiu ce sã fac, domnule.
Nu ºtiu ce sã fac.
Ascultã. Ascultã.
Apoi fã ceea ce e corect.
Okay?