{C:$aaccff}Din episoadele anterioare...
E aceastã furtunã din interiorul meu, care e mai puternicã decât orice uragan...
Ce þi s-a întâmplat cu adevãrat în acea noapte în apã, ai idee?
Mariel nu este ca mine ºi ca tine, pãrinte.
Se teme cã ºi-ar putea pierde copii.
Iar tu te temi sã n-o pierzi pe ea.
Ai vãzut un trup în apã, dar nu era al tãu.
- Contam pe loialitatea ta, Lewis. - Dar sunt loial lui Dumnezeu, domnule.
Stii ce þi s-a întâmplat noaptea trecutã?
Mi-am primit braþul meu înapoi. E un miracol.
Ceea ce i s-a întâmplat este greºit.
Vor vrea sã ne disece pe toþi, iar eu nu pot lãsa sã se întâmple asta.
S-ar putea sã existe undeva afarã, oameni care se omoarã pe ei ºi pe copiii lor.
Am reconstituit craniul, este vechi de aproape 10 ani.
Nu este un plan al lui Dumnezeu, domnule. Mi-a fãcut un dar.
Aºa este Lewis, deci de ce sã te împotriveºti?
În dimineaþa care a urmat dupã uragan,
când m-au scos din apã.
Simþeam cã am un secret de spus...
Dar nu ºtiam cui aº putea sã-l spun.
Oamenii nu te plac atunci când te schimbi.
Spun cã le place, dar nu e adevãrat,
deoarece simt cã asta îi obligã ºi pe ei sã se schimbe.
Si de-asta sunt atât de recunoscãtoare cã v-am gãsit pe voi.
Pentru cã ºtiu cã voi înþelegeþi ºi ºtiu cã voi mã acceptaþi.
Iar aceia care nu mã acceptã, ei bine..., adio.
Poþi trece pe la mine când vrei, Mariel. Ofer tunsori gratuite...
la toþi membrii grupului nostru. - Asta e foarte frumos din partea ta, Roger.
Trebuie sã avem grijã ai noºtri, nu-i aºa?
- Alma! Alma! Alma!
Scuzaþi-mã.
La dracu', Alma, te-am cãutat peste tot.
Avem acasã doi copii bolnavi, ºi tu pierzi iar timpul cu rataþii ãºtia.
- Nu sunt rataþi. - Nu avem nevoie de oamenii ãºtia.
- Calmaþi-vã, domnule.
- Urcã în maºinã!
Lãsaþi-o în pace!
Opriþi-vã!
Lãsaþi-mã sã trec! Lãsaþi-mã sã trec!
Opriþi-vã! Opriþi-vã! Opriþi-vã!
Cineva sã sune la 911, are nevoie de o ambulanþã.
SunaÃ¾i la 911.
Cineva sÃ£ sune la 911.
Si vestea bunã este cã dacã ai nevoie de doctor, ea este chiar la capãtul coridorului.
Hei, vino, nu fii timid.
M-aº simþi mult mai bine dacã aº fi la mine în apartament, domnule.
Prostii, prostii. Dupã tot ce ai îndurat, mãcar sã încercãm sã te facem mai repede sãnãtos.
- Kira? - Tatã.
Bunã, scumpo.
Ajutorul Sirk a avut un accident urât. A fost împuºcat în braþ.
Dupã cum ºtii nu prea mai avea mult din braþ,
aºa cã are nevoie de ajutorul nostru.
Poþi sã ai tu grijã de el în urmãtoarele câteva zile?
Vrei ca eu sã am grijã de el?
- Domnule, chiar nu este nevoie. - Nu, nu, nu.
O sã îl ducem în camera lui Rose, cât e plecatã din oraº.
Tatã...
Fã-mi un serviciu, am lãsat geanta cu lenjeria lui în maºinã,
poþi sã o aduci tu?... mersi. - Bine.
Oh, Doamne... Hei...
Ce faci aici?
Ce s-a întâmplat? Copiii sunt sãnãtoºi?
Da. Sunt tot cu Larkin, în Nord.
- Am nevoie sã vii cu mine. - Unde?
Acasã la mine. Trebuie sã îþi arãt ceva.
- Am de lucru. - E important.
- Despre ce este vorba? - Despre tine.
- Domnule, nu mi se pare în regulã. - Nu mi te mai opune, Lewis.
Stiu ce este cel mai bine pentru tine.
De ce i-aþi spus fiicei dvs., cã am fost împuºcat?
Pentru cã adevãrul este puþin cam prea complicat.
Nu mã simt prea bine, ºtiind cã minþim, dmnule.
Nu ai minþit tu, eu am minþit. Aºa cã, mai bine dezbracã-te, te rog.
- Si cât trebuie sã stau aici? -Pânã te însãnãtoºeºti.
Doctorul zicea cã poate dura sãptãmâni.
Doctorul se înºealã.
- De unde ºtiþi? - Stiu.
- Doare cu adevãrat... - Da, o sã-þi aduc medicamente mai puternice.
Nu fizic, domnule. Când mi-am pierdut braþul în rãzboi,
mi-am spus cã a fost voinþa Domnului. Noaptea trecutã, când eram în apã,
mã gândeam cã mi-a dat braþul înapoi ca sã mã ajute sã înot.
Nu sunt prea sigur cã acesta e motivul.
Oricum, mi-e greu sã trec peste toate astea,
pentru cã mã simt ca ºi cum aº fi fãcut toate astea împotriva voinþei Lui.
Oh nu, nu, nu. Domnul te-a ajutat în decizia de a-þi tãia braþul,
pentru cã ºtia cât de dificile,
ar fi fost lucrurile pentru tine, dacã procedai altfel.
Nu înþeleg, domnule.
Schimbarea îi înspãimântã pe oameni, Lewis.
Nu puteai sã apari, pur ºi simplu, în oraº fluturând un braþ nou,
ca ºi cum ai fi cãpitanul echipei de nataþie.
Vreau sã spun, oamenii ar fi fost speriaþi la culme.
Te-ar fi întors pe toate pãrþile, te-ar fi studiat, cãutând o explicaþie raþionalã.
Ori aºa ceva nu existã... de aceea, trebuie sã pastrãm secretul pentru noi.
- Cred cã aveþi dreptate,domnule. - Bineînþeles cã am.
- De altfel, cred cã un singur braþ þi se potriveºte, îþi dã distincþie
- Unde sã le pun? - Chiar lângã uºã, dragã.
- Minunat...
- Intrã în apã, Jess. - E prea rece.
- Poþi sã-mi dai niºte mãrunþiº? - Aaa... nu am mãrunþiº.
- Dar tu, Larkin, ai niºte mãrunþiº? - Da, cred cã sunt câþiva în portofel.
- Þi-e foame? - Nu, încã sufãr dupã câþiva aºa ziºi hot-dog.
- Nu sunt prea buni, nu? - Orice formã de hranã pe un ºerveþel trebuie privitã cu neîncredere.
- Okay, Rose. - Aruncã-i în partea mai adâncã. - Bine.
- Scuzã-mã. - Priveºte-mã.
- E prea adânc acolo. Poþi sã mi le aduci tu?
- Jess... Jess... - Aºteaptã o secundã, Rose.
- Hei, Jess? - Ce-i?
- Mã duc sã cumpãr niºte salatã. Ai tu grijã de Rose?
- Ne vedem în camerã, bine? - Bine.
- E tare. - Da.
- Hei, i-ai spus deja? - Nu.
Eºti sigur cã vrei sã-i spui?
- Hei, Mariel. - Hei.
Ce este?
Ascultã, vreau sã ºtii cã singurul motiv,
pentru care fac asta, este cã dacã aº încerca sã-þi explic,
nu aº reuºi.
Atunci, aratã-mi.
- Ce e ãsta? - Un schelet...
scheletul soþului tãu.
Capul este acasã la mine. Ne-am gândit cã nu vrei sã-l vezi.
- Asta e o glumã? - Nu, este Tom, sau ceea ce trebuia sã fie Tom.
Iar acest corp mai mare, care e înfãºurat împrejur,
e ceea ce a rãmas dintr-o specie invazivã, care s-a aclimatizat în Everglades.
Russell l-a gãsit la locul unde s-a prãbuºit acel avion, în '96.
Acela în care Tom a supravieþuit.
Credem cã a supravieþuit, doar pentru cã l-a atacat acest organism.
Dar Tom nu este cine crezi tu cã este. Cred cã nu e nici cine crede el cã este.
- Atunci cine este? - Credem cã aceste creaturi extrag ADN-ul,
ºi îl combinã pentru a crea organisme noi...
hibride, jumãtate de la noi, jumãtate de la ei.
E în regulã dacã eºti dezorientatã, o mulþime de oameni sunt dezorientaþi, acum.
Aºa cum sunt toþi supravieþuitorii din grupul tãu, de la bisericã.
Am aflat ce s-a întâmplat mai devreme. L-au bãtut rãu de tot, pe tipul ãla...
ca o haitã.
Mariel...
dacã ai privi partea ºtiinþificã a lucrurilor...
Stiinþificã...
- Ce încerci sã faci? - Sã protejez copiii noºtri.
- Nu pot sã îi mai las... - Oh, doamne... ticãlosule!
- Nu pot sã-i las sã mai stea cu tine. Nu sunt în siguranþã.
- Sunt mama lor! - Eºti sigurã?
- Mi-a povestit cã þi-ai vãzut trupul în golful Biscayne.
- Era o fatã din Florida City.
-Fata pe care au scos-o, poate cã era, dar cine a condus operaþiunea? Tom!
-Cred cã în noaptea uraganului, Tom te-a vãzut dupã ce ai plecat de aici,
ºi ºtie exact ce s-a întâmplat cu tine, pentru cã s-a întâmplat ºi cu el acum 10 ani.
-Dacã pânã la 18:00, copiii nu sunt la mine vor veni aici o sutã de avocaþi.
-Întreabã-l, vezi doar ce are de spus. Nu îmi vine sã cred cã faci asta.
-Nu pot sã cred cã vrei sã loveºti în familia noastrã aºa de rãu.
-Îþi spun doar adevãrul. - Nu, îmi spui adevãrul tãu.
{C:$aaccff}I N V A S I O N
{C:$aaccff}Ep.11 - Us or Them (Noi sau Ei)
{C:$aaccff}Traducerea: imagePS
- Scuzaþi-mã, domnule ºerif. - Lewis.
- Unde vreþi sã pun asta? - Poþi sã o aºezi aici.
- Kira... îmi pare rãu pentru toate astea. - E în ordine.
Aº prefera mai bine sã fiu acasã la mine.
Cum ai fost împuºcat?
Hei, trebuie sã îl lãsãm sã se odihneascã.
Sper sã îþi placã supa.
- Am sã ies puþin,te descurci aici? - Sunt foarte dezorientat, domnule.
Braþul nu e singurul lucru schimbat la mine.
Sunt diferit cu totul acum, nu-i aºa?
Da, dar cu timpul, vei înþelege cã este spre binele tãu.
Hei, spre binele tãu.
Cu paºi mici, Lewis. Cu paºi mici.
Nu am observat pe nimeni, fascinat de apã, aºa cum e mama.
Nu am observat pe nimeni, aºa cum e mama. Punct.
- Crezi cã este o sirenã? - Cred cã e un abur.
- Hei, Rose, vrei sã mergi cu mine în oraº? - Vrei sã cumperi alte lucruri pentru bebeluº?
- Nu, mã gândeam sã cumpãr ceva special pentru Rose. - Okay.
- Pa, Jess. - Pe curând, Jess.
- Hei. - Hei. Ce e?
- Nimic, doar... eºti o foarte bunã înotãtoare. - Mersi.
- Locuieºti aici? - Nu, dar îmi place piscina.
- Ai intrat în apã? - Nu, eu sunt atras mai mult de ocean.
- Clorul din bazine mã cam deranjeazã.
- Eºti cam departe de ocean, aici.
- Da, locuiesc în sud. - Mãtuºa mea locuieºte acolo.
- Familia mea a stat acolo în timpul uraganului. A fost o nebunie.
- Da...
- Cum te cheamã? - Jesse.
- Eu sunt Emily. - Îmi pare bine cã ne-am întâlnit.
- Deci ea este prietena ta? - Prietena mea?
- Bruneta. - Bruneta... cea micã?
- Nu, cea mare. - Nu, aceea e soþia tatãlui meu.
- Oh, am crezut cã e prietena ta, nu aratã cu mult mai în vârstã ca tine.
- Ei bine, nu este.
- Si unde a plecat? - La cumpãrãturi, cu sora mea mai micã.
- Ai o camerã aici? - Da, stãm aici.
- Are cadã în baie? - Da, sunt sigur cã are. De ce?
Nu-mi vine sã cred cã a reacþionat aºa.
De ce, cum credeai cã o sã reacþioneze?
Tocmai i-ai spus cã e mireasa lui Frankenstein ºi cã ai sã-i iei copiii, Russ.
- Ce cauþi? - O carte veche de telefoane.
Russell, când o sã spunem oamenilor ce se întâmplã aici?
Când voi ºtii cã nu vor avea de suferit copiii mei.
- Copiii tãi sunt plecaþi din oraº. - Dar mama lor, nu.
- Ce? O protejezi pe Mariel? - E mama copiilor mei, Dave...
- A fost mama copiilor tãi. - Dacã gãsesc o cale sã opresc ceea ce se întâmplã,
fãrã ca ea sã aibã de suferit, aºa am sã fac.
Ar putea sã se distrugã singurã. Healy spunea cã acei cubanezi, brazilieni, acei hibrizi,
s-au omorât singuri ºi... - Vrei sã încetezi sã le mai spui hibrizi?!
- De ce? Asta e ceea ce sunt, Russ.
La dracu' !
Dar cealaltã mamã a copiilor tãi? Ai vorbit cu ea în ultimul timp?
- Nu. - Crezi cã ar fi bine sã-i dau eu un telefon?
- Nu încã. - De ce nu?
Pentru cã nu ºtiu ce aº putea sã-i spun. Iartã-mã dragã, dar ºtii,
acest orãºel perfect în care te-am rugat sã ne petrecem restul vieþii,
a fost preluat de extratereºtri, unul din ei fiind fosta mea soþie.
- Si ºeriful, ºi ºeful televiziunii... - Si pastorul. Cu el trebuie sã discut.
Dacã Larkin te cheamã, nu-i spune nimic despre toate astea, okay?
Spune-i sã aºtepte ºi voi lua legãtura cu ea.
- Unde te duci? - Sã discut cu pastorul.
- Russell.
Cum s-a întâmplat asta?
A vrut sã-ºi ia soþia acasã, iar grupul nostru nu i-a permis.
- Deci ei au fãcut asta? - Cred cã le-a fãcut plãcere.
Mariel... credeam cã tu m-ai chemat sã vin aici. Ce doreºti?
- Rãspunsuri.
Vreau sã ºtiu exact ce s-a întâmplat cu mine în noaptea uraganului.
Dacã îþi pasã de cãsnicia noastrã, îmi vei spune tot ce ºtii.
- Cu cine ai discutat? - Nu are importanþã.
- Vreau sã ºtiu adevãrul.
- Nu ºtiu nici eu tot adevãrul. - dar ºtii mai mult decât mi-ai spus.
Dacã am ascuns vreodatã ceva de tine, este pentru cã...
te iubesc.
De ce nu-mi oferi mai puþinã iubire ºi mai mult adevãr, sã vedem unde vom ajunge.
spune-mi ce s-a întâmplat în noaptea uraganului.
Voi face mai mult decât atât.
Îþi voi arãta.
- Iartã-mã pentru dezordine. - E în ordine. E frumos aici.
- Da, e un apartament de calitate.
- Deci, vrei sã facem o baie? - Împreunã?
- Nu are clor. - Poate ar trebui sã ne uitãm la televizor.
- Ce-i? Nu plãtim curentul. Ne uitãm cât vrem.
Iartã-mã..., Larkin ºi casetele ei porno.
Care e motivul pentru care nu vrei sã facem o baie?
Pentru cã... nu ºtiu... nu te cunosc prea bine.
- Cunoºti pe cineva cu adevãrat? - Da.
- Pe cine crezi cã cunosºti? - Familia, pe mama, pe tata.
- Fac pariu cã nu-i cunoºti chiar aºa bine. - Oh, eºti ciudatã.
- E o prostie din partea mea. - Întotdeauna întrebi tipi necunoscuþi,
dacã vor sã facã o baie cu tine? - Nu, de obicei ei mã întreabã.
- Unde locuieºti, Emily? - Locuiam în Gensville, dar nu mai locuiesc.
- Acolo mergi la ºcoalã? - Daa, eram tocilarã, foarte bunã.
- Cool, ai absolvit?
- Bun Jesse, dacã tu nu vrei, eu intru singurã.
- Lewis?
- Am terminat. - Okay.
- Te simþi bine? - Daa, doar cã.. ã.. cred cã am sã mã aºez.
- Mersi.
- Cred cã nu ar trebui sã umbli aºa. - Probabil cã nu.
- Câteva zile de groazã.
Dar cred cã toþi am trecut prin încercãri grele?
Ce?
Þi-ai pierdut mama când erai micã, nu-i aºa?
Da.
Probabil cã a fost o adevaratã încercare a credinþei, când ai pierdut-o?
Credinþã în ce?
Dumnezeu...?
- Crezi în Dumnezeu, nu? - Probabil.
Cred cã existã ceva mai mare ca noi.
Si copacii sunt mai mari ca noi...
Dar Dumnezeu, care trãieºte în inima ta, care îþi dã puterea de a înfrunta fiecare zi,
Dumnezeu este totul.
Sunt sigur cã tatãl tãu þi-a vorbit despre asta.
De fapt, cred cã el ar prefera ca oamenii sã creadã cã el e totul.
Nu spune asta...
Kira, aºteaptã puþin. Stiu cã tatãl tãu e un om credinicios.
- M-a sfãtuit de atâtea ori. - Despre ce?
Despre viaþa mea, despre alegerile care le-am fãcut.
Da, cu mine nu prea vorbeºte despre nimic,
aºa cã din câte ºtiu eu, ar putea fi Dalai Lama.
- Dar Dalai Lama este budist. - Orice ar fi.
O nu, nu. Niciodatã nu aº putea urma pe cineva care nu ar avea o credinþã adâncã,
ar fi împotriva a tot ceea ce eu...
- Oh, Doamne. - Ce este?
- Eu... cred cã ar fi mai bine plec. - De ce?
Cred cã trebuie sã stau puþin singur. Sunt cam dezorientat acum...
- Vrei sã plec? - Nu, nu, nu-i din cauza ta.
Doar cã... eu... nu mai ºtiu cine sunt.
Nu ºtiu... cine sunt.
Am rãtacit drumul, Kira. Am urmat un om orb.
Te rog...
Îmi pare rãu... cã a trebuit sã mã vezi în starea asta.
Nu-i nimic.
Am pãcãtuit, Kira. Am comis un pãcat groaznic.
Domnul mi-a dat cel mai frumos dar, iar eu l-am refuzat.
Aº putea... sã-mi mãrturisesc greºelile, þie?
- Pãrinte. - Russell.
- Am avut.. un incident azi-dimineaþã. - Am auzit.
Ce pot sã fac pentru tine?
Aº vrea sã vorbim despre acest grup, aceºti supravieþuitori.
Nu aparþin bisericii, e ceva separat.
- Se întâlnesc la bisericã. - Doar pentru cã le e mai uºor.
De fapt grupul s-a mãrit atât, încât vor trebui sã se mute.
- Crezi cã ai putea sã ni te alãturi? - Nu sunt sigur cã îndeplinesc condiþiile.
Ceea ce s-a întâmplat azi dimineaþã, te îngrijoreazã?
Bineînþeles.
De ce crezi cã s-a întâmplat?
Nu ºtiu.
Pãrinte, ºtii cã Mariel ºi cu mine avem doi copii.
Trebuie sã ºtiu dacã sunt în siguranþã în casa ei... cu Tom ºi cu ea.
Sunt în siguranþã?
Ai vãzut ce s-a întâmplat azi-dimineaþã, Mariel a vãzut ºi ea,
de ce nimeni nu a fãcut nimic ca sã-i opreascã?
Ea a încercat... Mariel a încercat sã-l protejeze...
eu... ºi ceilalþi... doar am privit...
dar ea...
ea l-a protejat.
Nu cred cã aº fi putut sã ajung pânã aici singurã, pe furtunã.
Nu ai fost singurã. Ai fost cu mine.
Cum am ajuns sã ne întâlnim?
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc, e cã am plecat sã o caut pe Rose.
Te-am sunat când erai pe drum. Te-am rugat sã ne întâlnim mai sus, la drumul principal.
- De ce? - Voiam sã-þi arãt ceva.
Tot ce-mi aduc aminte de când avionul s-a prãbuºit, sunt luminile.
Lumini portocalii în apã.
Mult timp, am crezut cã e combustibilul arzând, dar mã înºelam,
pentru cã în noaptea uraganului, am vãzut aceleaºi lumini chiar aici, pe cer.
Si voiam ca sã le vezi ºi tu.
- Ce sunt acele lumini? - Nu ºtiu.
- Ne-au fãcut ceva? - Ne-au þinut în viaþã. Din câte ºtiu eu.
Ne-au fãcut mai puternici.
Am venit pânã aici, în mijlocul furtunii, am vãzut acele lumini...
cum au coborât direct în apã.
Într-o clipã erai chiar lângã mine, iar în clipa urmãtoare nu mai erai.
Si tu ai lãsat aºa, sã mi se întâmple asta?
Nu am avut ce sã fac, am vrut sã le opresc, dar n-am reuºit.
Nu am putut...
Nu te cred...
Nu cred cã ai vrut sã le opreºti ºi nu ai putut.
Ceea ce doream eu, era sã am încredere în tine...
sã fiu o bunã soþie ºi o mamã bunã pentru Jesse ºi Rose,
ºi tu mi-ai luat asta.
- Nu, nu þi-am luat. - Ba da, mi-ai luat.
- Nu, nu þi-am luat nimic. - Ba da. Tu mi-ai fãcut asta.
- Mariel? - Orice ar fi ce se întâmplã cu mine,
mã voi împotrivi. Îþi jur, nu-mi vei reuºi sã-mi faci asta, Tom.
- Am sã plec. - Nu poþi pleca.
- Plec. - Nu poþi sã mã pãrãseºti acum!
La naiba, nu poate fi adevãrat.
Cum reuºeºti sã faci asta?
Nu ºtiu, dar cred cã sunt pregãtitã pentru Jocurile Olimpice.
- Doamne, e atât de... ciudat. Ciudat?
- Dar plãcut, pentru mine, plãcut. - Mersi, cã ai venit cu mine aici, Jesse.
Daa, nu-i nici o problemã.
Ai mai fost cu vreo fatã înainte? Adicã, aºa ca acum?
Ai mai fost vreodatã singur cu o fatã?
Da, ne-am plimbat, am discutat, dar niciodatã goi într-o cadã.
- E distractiv, nu? - Da. Foarte distractiv.
Cu ceva timp în urmã, alþi oameni cu care mã întâlneam,
nu mai sunt acum prietenii mei.
Nie ¿al mi tego, to i tak, by siê sta³o wczeniej, czy póniej.
Toatã treaba este bazatã pe "NOI" sau "EI".
Deci, dacã te schimbi ºi nu mai eºti "Noi", trebuie sã stai cu "Ei".
Daa, eu niciodatã nu am simþit cã aº fi un "Noi"...am fost mai mult "Ei".
Îmi pare bine cã te-am cunoscut.
/- Jesse. - Oh, Doamne.
- Poþi sã ieºi pe aici? - Da, da.
- O sã te descurci? - Da. - Eºti sigurã?
- Mersi. - Pentru ce?
- Pentru cã ai fost unul din "Ei". - Okay.
- Vin!
/- Ce faci acolo înãuntru?
- Salut.
- Ce fãceai? - Fãceam baie.
- Îmi place sã fac baie.
- De ce nu ai intrat în piscinã cu mine? /- Nu, urãsc piscinele.
/ Trei studente la Universitatea Florida s-au înecat, a patra a dispãrut.
Mariel?
Lewis?
- Kira, unde sunt toþi? - Care toþi?
- Mama ta vitregã, Lewis. -N-am vãzut-o pe Mariel, iar Lewis a plecat.
- A plecat unde? - Nu mi-a spus.
Trebuia sã ai grijã de el.
Am avut grijã de el, i-am ascultat spovedania.
- Ce ai fãcut? - Da,
mi-a spus despre Abraham ºi Isaac, ai auzit vreodatã?
Ca test al credinþei, Dumnezeu i-a cerut lui Abraham sã-ºi sacrifice unicul fiu,
dar în final... Dumnezeu l-a iertat pe copil, pentru cã tatãl avea atâta credinþã.
Cred, cã Lewis te considera un fel de Abraham, tatã.
Si când a descoperit cã eºti un tip obiºnuit, nu ºtiu, s-a pierdut.
Nu ºtiu ce s-a întâmplat, dar ºi-a pierdut credinþa în tine.
Oh, Doamne.
Keith, rãspunde. Keith, eºti acolo?
/Da, Tom, ce e?
Stii lucrul ãla despre care am vorbit... sunt gata.
/Am înþeles.
Mariel?
- Mariel? - Rose are nevoie de asta pentru pisicã.
- Plãnuieºti o cãlãtorie?
- Copiii s-au întors? - Nu.
- Se întorc? - Nu astãzi.
- Nu mã atinge.
- Hei, ascultã-mã, ascultã-mã, hei.
- Stiu cât de greu trebuie îþi este... - Nu, nu ºtii.
- Ba da, ºtiu. - Nu, nu ºtii.
- Vreau sã te ajut.
- Vrei sã îmi iei copiii.
- Crezi cu adevãrat cã le-aº putea face rãu?
- Orice s-ar fi întâmplat cu mine, o parte din mine este tot aici,
o parte din mine care ºi-a pierdut copiii...
o parte din mine care te-a iubit, este tot aici.
Hei, pe unde ai umblat? Nu am ºtiut ce sã fac cu acel schelet...
L-am împachetat ºi l-am pus deoparte, e în regulã?
- Poate ar fi bine sã îl îngropi. - Sã-l îngrop? E singura dovadã, ar trebui analizat.
- Dovada cã el nu este cine spune cã este.
- În momentul acesta, nu sunt sigur ce înseamnã asta, Dave.
- Surprizã!
- Ce faci aici? - Am venit mai devreme.
Nu cred cã locul ãla e atât de frumos, precum þi-l aminteºti tu, iubitule.
- Unde sunt copiii? - I-am lãsat la acasã la Mariel.
- Tom a sunat, spunea cã au fãcut niºte planuri.
- Ce?
- Nu.
- Russell?
- Copii... sunteþi aici?
- Jesse?
- Mariel... ce s-a întâmplat?
- I-a luat. Tom a luat copiii.
- Unde? - Nu ºtiu.
/Aºteaptã o clipã...
/...unde putea sã-i ducã?
{C:$aaccff}titrare: imagePS
{C:$aaccff}imageps@gmail.com