Bine!
Super, omule. A fost super.
Da, ai dreptate.
Legendarul Coco Robicheaux,
live în studio în această frumoasă dimineaţă de decembrie
la refăcutul, reorientatul, mutatul W.W.O.Z.
Pe piaţa franţuzească, falsă şi fără suflet,
o umbră ruşinoasă a propriului trecut.
Care-i treaba cu asta, frăţioare?
Îl lasă pe OZ să se întoarcă în Armstrong Park?
Nu cred, frate. Nu văd asta în cărţi.
Aici n-ai parte de spiritul înaintaşilor...
Sunt doar turişti şi tricouri.
Îţi baţi gura degeaba.
Degeaba.
Ce faci acolo?
Spune-le celor de acasă, Coco, pas cu pas.
Dacă OZ nu se poate întoarce în Congo Square,
o să aducem Congo Square la OZ.
Vorba aia... "Aducem muntele la Mohamed".
Aprinzând aceste lumânări ale spiritelor,
îl vom invoca pe Erzulie Dantor.
Mişto.
Coco Robicheaux face voodoo în direct.
Coco, "tipa cu azaleele" care o să treacă pe aici...
Erzulie Dantor.
- Loa din New Orleans. - Loa.
Da, într-adevăr, o Loa, exact ce ne trebuie.
Madona neagră, frumoasa mulatră
a cărei încarnare pământeană era Marie Laveau.
Regina voodoo din New Orleans. Mişto.
Şi Loa lesbienelor de pretutindeni.
Lesbiene. Foarte mişto.
Coco, nu ţi-ai incendiat apartamentul acum câţiva ani?
Lumânări, Cafe Brazil?
Sper că asta nu se va petrece aici.
Da.
Doamne. Ce?
E un pui. Un pui. Unul viu.
Doamnelor şi domnilor, am un pui viu în studio.
Loa cere o dovadă a devotamentului vostru.
Da, care femeie nu vrea asta?
Barbancourt.
Ăsta e un cuţit în toată regula.
E mare.
Intrăm pe tărâmul sacrificiilor?
De ce nu pui următoarea piesă de pe CD-ul ăla
cât invoc eu spiritele?
Bine.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
"Loa": spirit Voodoo
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
TREME Sezonul 1 Episodul 2
Eu, pregătindu-mi masa pe foc...
Viaţa la frontieră. Scuză-mă.
Stai aşa. Să dau radioul mai încet.
Cine ştie?
Compania spune că încă mai e apă în instalaţii.
Doamne, Julie, eşti salvarea noastră.
Fantastic.
Mulţumesc.
Rahat. Rahat.
Mama e sigură, dar şeriful spune că n-a fost la ei.
Şeriful a zis şi că nu s-a întâmplat nimic la închisoare.
Prizonierii au fost mutaţi în San Gabriel.
Da, după ce PPO i-a împărţit. Ştiu asta.
Prin tot statul Louisiana.
Dar cum să-l găsesc, Andi?
Asta întreb eu. În care parohie?
Se pare că autorităţile nu ştiu exact pe unde s-au dus.
Nici nu ştiau cine sunt.
Prizonierii aveau brăţări,
dar le-au dat jos, le-au furat.
Şi toate dovezile au ajuns sub apă.
Aşa că am mers din parohie în parohie depunând cereri,
rugându-i pe şerifii locali să ne ofere lista
cu numele prizonierilor de la PPO aflaţi în arestul lor.
Dacă Daymo a fost arestat înainte de furtună...
Pentru vreun delict minor?
...Cu siguranţă face muncă în folosul comunităţii la East Jesus.
Probabil va fi eliberat pentru aceasta când îl veţi găsi.
Rudele nu au veşti de la el?
Au acelaşi număr de telefon?
Mama lui.
Unii deţinuţi închişi luni bune n-au dat nici măcar un telefon.
E îngrijorător.
Voi începe garantat săptămâna asta, dră Ladonna.
Mi-ai mai pus placa asta.
Ştii ce altceva am mai auzit?
Blestemata aia de prelată albastră din plastic fluturând pe acoperiş.
O aud în somn.
Când vei începe de fapt?
Mai am nevoie de bani pentru ţiglă.
Dle, ţi-am dat deja bani de ţiglă.
A trebuit să-i folosesc pentru altceva. O urgenţă.
Acoperişul altcuiva.
Şi asta e o urgenţă, dle Riley, pricepi?
Acoperişul meu e singurul cu care să-ţi faci griji
astăzi, mâine şi în zilele ce vor urma.
Da, doamnă.
Am înţeles.
Mă întorc în Baton Rouge să-mi văd copiii şi soţul.
Mă întorc mâine. Dacă acoperişul nu-i aşa cum trebuie,
o să vă târăsc prin tribunale pe toţi.
Ţigla va fi pe casă. Jur.
Am văzut lucruri mai rele. Tu cât ai fost inundat?
30 de cm, juma' de metru?
Suficient de grav. Nu am asigurare.
N-ai asigurare?
Nu pentru inundaţie. Banca a zis că n-am nevoie.
Eu stau pe un loc înalt.
Nu credeam că o să ajungă apa aici.
Nu-i ca în Gentilly, la tine.
Păi...
Sigur vrei să-l acoperi cu placaj?
Se udă. Trebuie refăcut.
Casele astea vechi erau făcute aşa cum trebuie.
Ghips, ipsos.
La inundaţii... casa trebuia doar lăsată să se usuce.
Ipsosul nu arată deloc rău.
Uită-te la el. E crăpat ca naiba.
Pot să-l repar.
- E scump? - Vrei o treabă făcută bine?
Lasă-mă să mă gândesc la asta.
Ce şanse sunt să fie iar inundaţie?
Ce şanse sunt să nu fie?
Poate ar fi mai uşor să pui placaj.
Mai uşor, da. Dar vei distruge grinzile.
Nu aşa se face?
Se pune placaj peste o tencuială perfectă?
Sigur.
Oamenii fac multe tâmpenii doar pentru că-i mai uşor.
- Lasă-mă să mă gândesc, bine? - În regulă.
Am de făcut nişte treburi câteva zile, în pauza mea de prânz.
- Vei fi aici? - Da, nicio problemă.
Mulţumesc. Mulţumesc.
- Mulţumesc, băieţi. - A fost fantastic.
De unde sunteţi?
- Din Wisconsin. - Da, Madison.
Aţi mai fost pe-aici?
Suntem pentru prima oară în New Orleans.
Şi eu.
E altfel decât în Wisconsin?
- Da, foarte diferit. - Da, clar.
Am venit cu grupul de la biserică.
Ca să reparăm case şi alte chestii.
Doamne ajută.
Vrem să ştiţi că apreciem cu adevărat
ce faceţi pentru New Orleans.
- Voiam să vă ajutăm să-l salvaţi. - Da, sigur.
Noroc!
Am văzut totul la ştiri, ce se întâmplă în districtul 9.
- E groaznic. - Îţi rupe inima.
Da, da, toată lumea vorbeşte despre districtul 9.
- Sonny. - Să vă întreb ceva.
Auziserăţi de districtul 9 înainte de furtună?
- Păi... - Ce vă pasă acum?
Are cineva vreo cerere?
Ce ziceţi de ceva autentic?
Ceva autentic.
Muzică adevărată din New Orleans?
Ce ziceţi de "When the Saints Go Marching In"?
- Da, îmi place la nebunie. - Da, e "autentic", nu?
Da, "Saints" e autentic. Autentic pe cât se poate.
Buba e că de obicei "Saints" costă în plus.
- De unde şi până unde? - Păi...
Pentru că toţi nătângii din Wisconsin vor să audă "Saints."
Face mişto. Ne place să cântăm "Saints."
Da, ne place. E la modă. E antrenant.
Nici măcar nu trebuie să-l cântaţi.
Ba da. L-aţi cerut.
De fapt, tu ai zis "Saints," nu noi.
20 de verzişori.
Dar numai dacă vă place. Annie.
Bunul doctor.
Da, nişte incantaţii voodoo ca să ne înveselim...
Un omagiu pentru tine şi Coco.
A fost un moment istoric, tipule.
Şi lui Darnell i s-a părut aşa, dar nu în sensul bun.
Sigur.
A trebuit să-i amintesc că e la radio şi că nu se vede sângele ţâşnind.
Da, mai bine lăsăm asta în seama imaginaţiei.
Am făcut tot ce-am putut cu săpun şi apă,
dar poate-ar prinde bine să zugrăveşti din nou.
Pe naiba. Eu zis să-l lăsăm acolo ca amuletă gris-gris.
Nu te juca. E un juju nefast.
Darnell nu înţelege. Asta a fost o treabă tipică pentru New Orleans.
Nu poţi să prevezi felul ăla de magie.
Omul ăla nu are simţ dramatic.
Atât de puţini au.
Ai grijă de tine, Davis.
Bine.
Te pot ajuta?
Da.
Îl caut pe George Cotrell.
Nu s-a întors.
Am grijă de casa lui până vine înapoi.
- Ai veşti de la el? - Nu.
- Ai idee unde e? - Văr-miu zice că în Oklahoma City.
Oklahoma City? Aoleu.
Da, aşa-i.
Dar se-ntoarce el când se va sătura de atâta haleală proastă.
Aici mă găseşti. Dacă auzi ceva de el,
spune-i că-l caută şeful lui.
Marele şef Lambeaux? L-am auzit pe George vorbind despre tine.
Cum dau de văr-tu?
Robbie? Încă mai încearcă să facă rost de-un telefon.
La naiba. Unde stă?
- La Calliope. - La Calliope?
Calliope s-a închis. Locuinţele sociale sunt goale.
Stă fără acte. Robbie e acolo ilegal.
În regulă.
Pace ţie.
"În concordanţă cu regulamentul universitar".
Uită-te la asta. E incredibil.
Două catedre... pur şi simplu.
160 de profesori titulari.
- Cum pot face asta? - Cum pot face asta?
Păi pot, sunt nevoiţi şi-au şi făcut-o.
S-a făcut.
S-au dus. Ingineria civilă, ingineria informatică,
ingineria electronică, ingineria mecanică, informatica.
Sigur, de ce ar trebui universitatea să educe oameni
care să ştie să facă nişte chestii ca, să zicem...
sisteme informatice, reţele electrice, diguri?
Cine are nevoie de ei?
- Mi se pare nebunie curată. - Pe bune?
Uite ce-au păstrat.
Teatru muzical, media digitale,
studii medievale, studii feminine,
studii iudaice, studii africane.
Contează doar identitatea.
Nu să înveţi să faci ceva concret.
Hai să stăm şi să contemplăm gloria mea,
în întreaga mea complexitate.
Cine sunt eu?
O evreică de culoare. Auziţi-mi răgetul.
Doamne, ce altceva?
Rusă... Nu te descurci în lume fără ea.
Portugheză... asta chiar ar fi utilă
în caz că vin brazilienii aici căutându-şi de muncă de Mardi Gras.
Şi engleza?
Suntem inutili. Suntem în siguranţă.
Am auzit că s-ar putea să elimine programul de specializare.
Ascultă, dacă trebuie să te transferi undeva
ca să-ţi termini disertaţia, o să continui să lucrez cu tine.
La naiba, poate vin cu tine.
Gândul să-i învăţ bazele literaturii pe nişte boboci
care n-au citit nimic mai "greu" de "Harry Potter"
îmi face greaţă.
Poate mă las cu totul de predat şi-mi termin romanul.
Cel despre inundaţie?
Cea din 1927, da.
Ce mama naibii?
Am scris deja 250 de pagini.
Poate a venit momentul să iau din nou taurul de coarne.
Mai metaforic de-atât n-avea cum să fie, nu?
Davis, nu ţi-am dat cumva o sumă frumuşică, de curând?
Imediat după Ziua Recunoştinţei. 750$.
Mersi, Melba.
700$
Tata mi-era dator cu 50$ după meciul LSU - Alabama.
Vrei să aduci plantele din curte?
Pentru ce?
Au zis la radio că la noapte o să dea îngheţul.
Pe coasta nordică, scumpo.
O să fie bine. Le acopăr cu ceva.
Situaţia mea a devenit discutabilă.
Dragule, ce înseamnă asta?
Davis.
- Tată. - Roger.
Davis are nevoie de o slujbă.
Nu, de un împrumut. Am nevoie de un împrumut.
Ce s-a întâmplat cu W.W.O.Z.?
Merg mai departe.
Poate găseşti ceva din care să şi scoţi bani.
Păi m-au plătit.
Personal cu vechime. Cu experienţă în strângerea de fonduri.
Şi ai uitat că am şi spectacole.
Toată lumea caută un ajutor de nădejde.
E adevărat. În oraş pluteşte disperarea, scumpule.
Unul dintre pacienţii mei mi-a zis ceva...
despre un hotel în cartierul francez.
Şi împrumutul?
Condiţionat de asta.
În regulă.
Avem facturi de plătit.
Încerc, iubire.
Ce să spun, Desiree? Mi-am găsit de lucru.
E o diferenţă între o slujbă şi un spectacol, Antoine.
Trebuie să-ţi găseşti o slujbă.
Dar am una. Cânt cu Kermit.
Aveţi un spectacol pe săptămână şi nu câştigi suficient.
Şi vii acasă puţind a tutun şi a păsărică.
Asta nu-i adevărat. Nu e miros de păsărică.
Atunci ce-i, dacă nu de păsărică?
De friptură.
Friptură?
Da, de la grătarele lui Kermit.
Grătarele lui Kermit sunt bune, dar nici chiar aşa.
Unii se jură că sunt.
Unde te duci?
Am spectacol, bine? Un spectacol, nu o slujbă,
în Algiers. Să nu m-aştepţi.
Un spectacol în Algiers?
Algiers, tocmai pe coasta vestică.
Pentru tine, fetiţo, trec fluvii turbate şi de-astea.
Găseşte-ţi dracului o slujbă!
- Tyrell! - Da, doamnă.
Mişcă-ţi fundu' în casă!
Toni lucrează cu nişte avocaţi.
Verifică în toate parohiile.
Alcide, coatele.
I-ai zis mamei tale?
Nu vreau să-i dau speranţe până nu ştim sigur.
- Ce? - Unde e unchiul David.
Cum merge cu acoperişul?
Constructorul zice că e gata sigur când mă întorc, mâine.
Mâine pleci?
Nu face asta, Alcide.
Nu te bosumfla. Mă întorc săptămâna viitoare.
Trebuie să mă ocup de bunica, să am grijă de bar.
Maică-ta s-ar putea muta aici, să fie mai aproape de copii.
Ar şi trebui să se mute aici. Acolo nu-s doctori, nici spitale.
New Orleans nu-i un loc pentru bătrâni, nu acum.
Ştii de ce nu se poate muta aici în clipa asta.
Pe lângă asta, e casa ei.
N-a fost niciodată altundeva.
Nici în Baton Rouge?
Nu, iubire, nici în Baton Rouge.
Noi...
Ar trebui să ne gândim să vindem barul
când vor repara acoperişul.
Oamenii caută acum locuinţe, nu baruri.
Oamenii au întotdeauna nevoie de un pahar cu băutură,
acum mai mult ca niciodată.
Gigi's are clientelă fidelă.
Cine e Gigi?
Nimeni nu ştie, scumpule.
Aşa era numele.
Se cheamă Gigi's de când e lumea.
Am crescut în barul ăla.
Tăticul mi l-a lăsat.
Acum am cabinetul aici, Ladonna.
Copiii merg la şcoală.
Viaţa noastră e aici.
E scârbos, tăticule.
O să se cureţe. Trebuie doar să mai curgă.
Eu aş lua un filtru.
Când revine electricitatea?
Electricianul a fost aici de dimineaţă.
Ţi-ai făcut planuri de vacanţă?
Cred c-o să rămân aici.
Ar trebui să vii în Houston.
Davina o să prepare toate reţetele mamei.
Sora ta şi cu mine ne-am despărţit cu scandal.
O să fie mai furioasă pe mine decât pe tine.
Am vorbit azi cu ea. Crede că am venit până aici
ca să te aduc înapoi în Houston.
I-ai putea spune că am insistat mai mult decât în realitate.
Lasă-mă să-i zic că eşti încăpăţânat.
Haide, tăticule. Ştii că vrea să te vadă.
Cheri vine din Atlanta, cu copiii.
Şi tu?
Am spectacole.
Dar sigur voi fi aici de Crăciun.
Pe fugă, ca de obicei.
Niciodată n-ai suportat să stai prea mult în preajma noastră.
Haide, nu-i aşa.
De fapt, o să mai rămân câteva zile.
Am o şedinţă de înregistrări...
Cu Toussaint.
Toussaint?
Ai curaj să cânţi aici?
Da, am curaj.
Nu crezi că pot să când R&B curat de New Orleans R&B şi-n somn?
Dar ştii să cânţi swing?
Nu toţi cântăreţii de jazz moderni, ca tine, reuşesc, să ştii.
Parc-ai fi Wynton.
Aşa sper.
Deci, duminică...
Repetiţiile cu pieile roşii. Ai găsit pe cineva?
Încă mai încerc.
Unii din Baton Rouge, unii din Houston,
şi pe alţii nu ştiu încă de unde.
Mi-aş dori să pot rămâne, tată.
Dar am un program încărcat în New York.
La Lincoln Center.
New Orleans e foarte iubit în ultima vreme.
Ştiu.
Tuturor le place muzica din New Orleans.
Oamenii din New Orleans...
Din zori şi până-n seară.
Am "rechiziţionat" o barcă de la unul dintre vecini.
Înţeleg.
Zece zile-n şir. A fost greu.
Am văzut chestii de ţi s-ar fi făcut părul măciucă.
Am fost în Anbar.
Nu-l bagi tu în sperieţi.
Sunt sigur că nici nu se compară.
Câţi ai salvat, în total?
Vreo douăzeci, poate...
I-am luat de pe acoperişuri, din copaci.
Credeam că-i făcuseră pe toţi să plece după o săptămână.
Evacuare obligatorie.
Noi am zis: "la naiba cu asta".
Am luat toate sticlele cu apă şi cu bere pe care le-am găsit.
- Am împrumutat un generator. - Vă cam plăcea, ei?
Patrulele de la Garda Naţională treceau după consemn.
Annie ieşea şi le arăta fundu'.
- Serios? - Da, parcă venise deja Mardi Gras.
Şi ei plecau bucuroşi.
Da, aşa am auzit şi eu.
Nicio regulă.
Le scorneam din mers.
Ieşeam, făceam ce era de făcut, ca bărbaţii, ştii?
Ştiu.
Sigur aţi făcut multe nebunii, nu?
Da, a fost ca-n Paradis, în blestemata de Grădină a Raiului.
Scuză-mă.
Am niţică treabă.
Chiar a făcut toate fazele alea eroice în timpul furtunii?
Aşa zice el.
Şi-l crezi?
N-am fost cu el în barcă.
Bun venit la Spotted Cat. Piesa asta e nouă,
dedicată tuturor celor care încă nu s-au întors acasă.
Da, dragule.
Avem noroc că eşti aici.
Plăcerea e a mea. Ce zici de săptămâna viitoare?
Nu, Bobby se-ntoarce săptămâna viitoare.
Dar am auzit despre o chestie pe Bourbon Street.
Bourbon Street?
Bourbon Street a ridicat fruntea.
Pete, Al, Gary Brown.
Pe vremuri.
Acolo-s nişte tipi care au de ce să ţină fruntea sus.
Ia să caut numărul ăla de telefon.
Bine.
Antoine Batiste.
Maestre, nu te-am văzut.
M-am strecurat şi eu la finalul ultimei piese.
Ce cauţi aici?
Stau la fiică-mea. Nu mai are acoperiş.
Stăm într-o rulotă de la ajutoare parcată pe aleea din faţa casei.
Casa ta cum e?
Cum le zic tuturor,
aveam apă de vreun metru... la etajul doi.
Îmi pare rău să aud asta.
Mi-era frică să trec pe lângă casa ta după şcoală.
Eram chiar aşa de rău cu tine?
Nu, problema erau cele două autobuze care mergeau la Bayou Saint John.
Mă băteam cu copiii ăia albi pe Esplanade la dus
şi cu puştii de-a şaptea la întors. Tu erai floare la ureche.
Cel mai bun elev al meu.
Ba nu. Freddie Lonzo era ăla.
Da, ai dreptate.
Bine. Cânţi?
N-am nici măcar trompetă.
Ţi-ai pierdut toate instrumentele?
Chiar şi pe cea pe care ţi-a dat-o puştiu' ăla, Ory?
Ar fi trebuit să duc totul la etajul doi, dar n-am făcut-o.
E o tragedie, pe bune.
- A fost un concert bun? - Aşa mi s-a zis.
Bourbon Street.
N-ai de ce să-ţi fie ruşine.
Bourbon Street ţine capul sus.
Da, aşa se zice.
Văr-su zice că stă ilegal aici, în Calliope.
Au fost câţiva. I-am gonit.
Securitatea asta nu-i ieftină.
Aţi cheltuit atâţia bani doar ca să le închideţi?
Ştiu.
Oamenii vor să vină acasă, n-au unde sta...
Ştii că vor să demoleze locuinţele sociale de ani buni.
Da, dar acum, când e nevoie acută...
Calliope n-a fost prea rău inundat.
Multe apartamente nici nu s-au udat.
Au rezistat binişor la vânt.
Ştii când au construit casele astea? În anii '40.
Au trecut prin destule uragane.
N-are nicio logică.
Nu.
Da. Dar ce mai are, în vremurile astea?
Este...
Alcide l-a făcut, la ora de artă.
Mersi.
E frumos.
E un elefant.
Da.
Şi-ar trebui să vii să-ţi vezi copiii.
Desiree, ea e Ladonna...
Ştii, fosta mea soţie. V-aţi cunoscut, nu?
Şi ea cine este?
Honore Antoinette Batiste.
Nu mi-ai zis că mai ai un copil.
N-a venit vorba.
Le voi spune fiilor tăi că au o soră vitregă...
Încă una.
N-a venit vorba?
Haide, iubito.
Nu mă lua cu "iubito".
Şi ce vrea să spună cu "încă una"?
Ştii...
E foarte simplu. Ai vreo întrebare despre sistem,
cazare, plecare, cărţile de credit, parcarea?
Nu, cum ai zis, e simplu.
Şi dacă oaspeţii vor rezervări la cină sau ceva,
trimite-i la "concierge".
La "concierge"?
Am priceput.
Pe ăla o să-l omor de două ori.
L-aţi văzut pe nenorocitu' de Riley?
Nu.
Îi rup eu curu'. A fost pe-aici?
Nu.
Toni, ce faci aici?
L-am găsit, Ladonna.
Ce?
Pe David. Daymo. Ştim unde este.
Unde ai fost?
A trebuit să ies. Care-i baiul?
Unde-mi sunt uneltele?
Am fost plecat doar 10 minute.
Tot nu ştii de ce a fost arestat?
Şeriful nu mă trece pe listă
până nu am acte doveditoare că sunt avocatul lui David.
Cât va dura?
S-ar putea să dureze câteva zile.
Şi pe urmă?
Trebuie să-l ducem pe Daymo în faţa judecătorului.
Mergem până acolo, îi plătim cauţiunea, o amendă
şi, dacă nu l-au arestat pentru ceva grav...
- Îi vor da drumul? - Da.
S-ar putea să dureze câteva zile.
De ce?
Parohiile au primit bani de la Serviciile Sociale
pentru fiecare prizonier de la PPO pe care îl ţin.
Şi unele dintre ele trag de timp, mai ales cele sărace.
Jur...
Aş putea să-ţi dau un avans.
Mi-aş putea ruga băiatul să vină şi s-o facă.
Nu asta e problema, nu?
Pot să fac rost de alte unelte.
M-am lăsat dus de nas.
O să mă interesez.
Şi lifturile sunt în capătul holului.
Trebuie să ies câteva minute.
Dacă vrea cineva să găsească ceva pe Bourbon Street, ocupă-te tu.
Dacă vor rezervări sau informaţii despre altă zonă,
chiar şi despre cartierul francez, mă întorc imediat.
Bine.
Cum ajungem pe Bourbon Street, băiete?
Doar...
Bine, ieşiţi pe uşa principală...
De asta se cheamă "Inn on Bourbon".
Aveţi grijă.
Întotdeauna.
Ce mama naibii?
- Trombone Shorty, prietene. - Antoine Batiste.
Crezi că vor mai deschide la Hall?
Prietene, nu ştiu.
Mersi pentru Second Line, frăţioare.
Nicio problemă.
Dacă ai nevoie vreodată să-ţi ţin locul...
Pe tine te sun primul. Ai vreun contract?
Nu, nu.
Nu-ţi fie ruşine. Ţinem capul sus pe Bourbon Street.
Nu, o luasem pe scurtătură spre cartierul francez,
mă văd cu Kermit.
Parcă Kermit avea un spectacol diseară.
Da, ai dreptate.
Dar mă văd cu el înainte să plece.
- Ne mai vedem, Shorty. - Fii cuminte, Antoine.
- Ne mai vedem, frăţioare. - Mă bucur să te văd.
Porneşte microfonul, te rog.
Joe Foxx, bucata aia
pe care tu şi Sam tocmai aţi cântat-o...
Nu o cântaţi pe aia.
Acolo trebuie ca notele acute ale lui Amadee şi Breeze
să iasă în evidenţă,
aşa că nu vă băgaţi.
De la capăt.
Credea că va trece neobservat?
Ce zici de asta?
Nola e grozav.
Şi la Napoleon House, după colţ, e grozav.
- Ajungem pe jos acolo? - Da.
Saint Louis şi Charters.
Mulţumesc.
Clar, dar nu ar trebui să rămânem pe lângă hotel?
- Da, nu prea ştiu. - Poate întrebăm pe cineva.
Pot să vă ajut?
Ne puteţi recomanda un loc unde să ascultăm muzică?
Am auzit oamenii vorbind de Snug Harbor.
E OK la Snug. Nu-i nimic în neregulă cu el.
Dar dacă vreţi să ocoliţi căile deja bătute...
Da, sigur.
- Nu asta vrem? - Absolut.
Mi-am dat eu seama. Mi-am zis:
"Uite nişte tineri curajoşi care caută adevăratul New Orleans".
- Bullet's? - Da, e o poveste lungă.
Cartierul ăsta... e sigur?
Sunteţi în siguranţă. Borfaşii s-au dus în Houston.
Daţi-l şoferului de taxi.
Dacă zice ceva, spuneţi-i că sunteţi siguri.
- Bine, mersi. - Mulţumesc.
- Mersi. - Sunt aşa de încântată.
Galactic cântă la D.B.A. Elvis, vii cu noi?
E un grup de funk ca The Meters, doar că sunt albi, nu?
O spui de parc-ar fi un lucru rău.
A fost o zi lungă, Sam. Nu prea ştiu.
Delmond, spune-i tipului ăstuia că New Orleans
nu se-ncinge până după miezul nopţii. Vii, da?
Da. Galactic? Pe bune?
Un grup de funk super bun.
Ce altceva mai vrei să asculţi, fiule?
Cred că c-aş putea să mă duc să fac un duş,
să-mbrac o cămaşă care să nu pută
şi pe urmă poate trec pe-acolo.
Bine.
Dacă ajungi în cameră... te bagi la somn.
Nu-l minţi pe Big Sam.
Nu înţelegi ce greutăţi înfruntă un englez în străinătate.
Am de fiert un ceai şi de prăjit nişte pâine.
Şi trebuie să mă gândesc la reputaţia mea.
Am trei, patru, cinci cântece de compus până la miezul nopţii...
D.B.A., Elvis. Nu mă dezamăgi.
Nici nu mi-ar trece prin cap.
Mulţumesc. Mulţumesc, băieţi.
Ce mai faceţi?
Văd mulţi prieteni pe-aici.
În seara asta avem un oaspete special.
Unicul Delmond Lambreaux.
Urcă, omule, haide.
Aplauze. Aduceţi-l sus.
Da, te-am văzut. Cum merge treaba?
Tinere, treci sus. Ce mai faci?
- Blackbird Special? - După tine.
- Ne vedem după concert? - Clar.
Habar n-aveam.
Îmi pare rău, şefule.
De parcă nu ştiai.
Am investit mai mult de 1.000$ în asta.
Unele dintre uneltele astea sunt nepreţuite.
Nu se mai fac.
Eu doar vreau înapoi cei 250$ ai mei.
Nu-ţi sunt dator. Ci ăla de la care le-ai cumpărat.
Când l-oi vedea, sigur o să-i zic.
Un hoţoman zis Skinny.
Pe unde stă?
În Gert Town.
Dar bântuie prin oraş în fiecare seară.
Pe unde?
Mid-City, Lower Garden, Muses.
După furat.
Ăsta e districtul 7.
Saint Aug' e în capătul străzii.
- Saint Aug? - Liceul Saint Augustine.
Au cea mai ca lumea fanfară din zonă.
Eu sunt din districtul 6, de dincolo de Esplanade.
De ce se cheamă Bullet's?
Îl vezi acolo pe proprietar?
Tipul cu geacă de piele şi cu chestia aia la gât?
Cu gheara de găină?
Nu, cel de lângă el cu şapcă de baseball.
A, da.
- A fost împuşcat în cap. - Pe bune?
Da, a intrat într-un magazin să-şi cumpere ţigări
taman când era jefuit.
Şi de asta i se zice localului Bullet's? (La Glonţ)
Nu, i se zice aşa pentru că după ce a fost împuşcat
doctorii i-au lăsat glonţul acolo.
N-au vrut să-l scoată.
Dar el îl simţea.
Când întorcea capul la dreapta, glonţul aluneca la stânga.
Când întorcea capul la stânga, glonţul aluneca la dreapta.
Îl înnebunea, aşa că a încercat singur să şi-l scoată
cu o lamă de ras.
- Nu se poate. - Nu.
Şi când a făcut asta, maică-sa i-a zis: "Eşti nebun",
l-a pus să se întoarcă la doctor ca să i-l scoată cum trebuie.
E o poveste adevărată.
Puteţi să-l întrebaţi dacă nu mă credeţi.
Voiam să-l aduc la estradă, direct din Bourbon Street,
pe faimosul Antoine Batiste,
dar el înfulecă halca aia de porc.
Aşa-i!
Spală-te, prietene. Ia-ţi trombonul, Batiste.
Baby J, lasă jos tava. A venit clipa să străluceşti.
Păi...
- O să cânţi? - Ce mişto!
Trebuie să le dau oamenilor ce vor.
Ascultaţi, scuzaţi-mă.
Mă întorc imediat. Să nu plecaţi nicăieri.
Dumnezeule.
Doriţi ceva de băut, doamnelor?
Bine.
La naiba, grăbeşte-te.
Repejor, repejor.
La naiba. Acum ce mai e?
Bună seara, dlor poliţişti. Ce mai faceţi?
Un pas în spate.
Ridic-o.
Dle poliţist...
Nu mă face să repet.
Întoarce-te. Mâinile la spate.
Rahat.
Nu e drept, prietene.
Vrei să te săltăm şi pe tine? Acuş' vă arestez pe toţi!
Ia-mi trombonul.
Da, prietene.
Vrei să sun pe cineva?
Nu.
Să-i fut de poliţişti!
Ca regulă,
nu ne trimitem oaspeţii dincolo de cartierul francez...
- Probleme de risc. - Voiau ceva mai autentic.
Şi i-ai trimis în districtul 7?
Seara trecută nu s-au mai întors în camere.
Asta înţelegi tu prin "autenticitate"?
Trebuiau să ajungă la casa unde lucrau la 8 dimineaţa. E 12:00.
Grupul bisericii e speriat.
Părinţii lor au luat avionul din Madison.
Şi acum se implică activ şi poliţia.
Poliţia "activă". Nu e o contradicţie în termeni?
Dle Mcalary,
în clipa asta poziţia ta aici este...
Discutabilă.
Ăsta e cuvântul potrivit.
Ce bun e, scumpo.
Delicios.
De obicei nu-mi place raţa. E prea săţioasă.
Dar asta e excelentă.
Mulţumesc.
Nu ţi se pare prea săţioasă... cu melasă şi bourbon?
Asta-mi şi place la ea. Că e al naibii de săţioasă.
Ştii cum se zice pe-aici. Dacă merită să o faci...
Merită să exagerezi.
Apropo de exagerări...
Ia te uită.
Pentru "madame", canolli cu brânză creolă,
cu fistic şi sorbet Satsuma.
Mai să fie.
Pentru "monsieur", o tartă cu pecan şi cartofi dulci
cu sirop de trestie de zahăr.
Toto, nu mai suntem în Huntsville.
Şi pentru toţi, pot de creme cu cafea cu lapte
şi prăjiturele cu ciocolată.
Ucide-mă. Ucide-mă acum.
Încerc şi eu, tăticule. Mulţumesc, Jacques.
Pentru puţin.
Voiam să gustaţi noul meniu
ca să ştiţi că nu stricaţi orzul pe gâşte.
Ştim că găteşti bine, scumpo.
A trebuit să repar sistemul de evacuare şi acoperişul
doar ca să deschid din nou. M-a costat 50.000$...
Şi noul hol... încă 20.000$.
Mi-ai zis că aveai asigurare pentru toate.
Încă n-am primit banii pe asigurare.
Încă aştept creditul.
A trebuit să folosesc fondul de urgenţă.
Păi pentru asta era, nu?
Slavă Domnului. Dar acum sunt pe minus.
De-aş putea... De-aş putea să rezist
până angajez oameni, să ţin deschis cu program întreg,
să mă repun pe picioare, să-mi pot plăti facturile.
E plin în fiecare seară.
Restaurantul are un succes nebun.
Cât îţi trebuie?
20 de mii, 25.
Când primesc banii de pe asigurare vi-i voi da înapoi.
Ştiu că strângeţi cureaua...
Îţi putem da 5.000.
Sau 6.000.
Bine, e în regulă.
Mă vor ajuta. Găsesc eu pe undeva restul.
O ţigară cu marijuana.
Adică... daţi-mi amendă. Dar să mă băgaţi la răcoare?
Da... Dar n-a avut de ales.
Te-a prins în flagrant.
Ce era să facă, să-ntoarcă capul?
Mulţumesc că ai adus maşina.
Nu-i nimic. Iau un taxi până acasă.
Să ştii că o să-ţi dau banii înapoi.
Pentru cauţiune.
Regret că nu pot să stau la repetiţii.
Niciodată nu ţi-a prea păsat.
Nu-i adevărat.
Îmi place să cresc în sânul tradiţiilor,
dar pieile roşii... au fost pasiunea ta, dintotdeauna.
Oraşul ăsta...
Parcă fac copii.
Buckhead Beef, fructele de mare Louisiana,
Captain Dino... trebuie să plătim crevetele, nu?
Triaj. Înţelegi?
Da. "Triaj" e un cuvânt franţuzesc.
Cusimano Produce, Lactate Brown's, Curăţătoriile T.L.C.
Întreabă-i dacă mai dau 30.
Şi dacă refuză?
Acceptă oricât ne oferă.
Şi dacă refuză în continuare?
Plăteşti Cusimano, cumperi lapte din piaţă
şi-ncepem să ne spălăm singuri feţele de masă.
- Nu vrei să faci asta. - Ce naiba?
De când eşti aici?
Abia l-au pus.
Asta e casa ta, prietene?
Îmi pare rău, n-am ştiut.
Pot să clădesc o casă de la zero,
de la fundaţie până la acoperiş.
Tu ce ştii să faci? S-o dărâmi?
Asta e uşor.
Bine, tataie, plec.
- Mi-ai luat uneltele. - N-am luat nimic.
Ba da.
Doar că nu ştiai cui i le-ai luat.
Bine, eşti cineva. Bravo ţie.
Dar n-am luat nicio unealtă.
Trebuie să pricepi ce-ţi zic.
Du-te dracu', tataie.
La naiba cu tot.
Nenorocitule!
E tipul de la hotel.
Ce mai faci?
Bine.
Sunteţi bine?
- Ne-am distrat de minune. - Da.
Am cunoscut un tip foarte interesant.
Doamne, un tip înalt. Avea un dinte din aur cu un rubin.
- Elmore? - Da, Elmore.
Dumnezeule.
Ne-a făcut să ne distrăm de minune.
Adevăratul New Orleans.
Super. Bine, grozav.
Aţi vorbit cu cineva?
Poate vreţi să sunaţi la hotel.
Sunt cam îngrijoraţi.
Trebuie să mâncăm ceva mai întâi.
- Suntem cam mahmuri. - Bine.
Clover Grill, între Bourbon şi Dumaine.
Mersi. Mersi din nou, amice.
Pentru puţin.
Mamă, ce foame mi-e.
Mor de foame.
Eu unde dracu' mănânc ceva de dimineaţă?
Plec.
Bine. Sofia e gata?
N-o auzi cum pune bot?
Acum, că-mi zici...
Lucrezi la roman?
Mă gândesc la el.
La momentul potrivit.
Asta mă îngrijorează.
Nu vreau să fiu acuzat că speculez uraganul
ca alţi ticăloşi pe care i-aş putea da drept exemplu.
Ai ajuns acolo primul.
Te-ai tuns?
Săptămâna trecută.
Îţi stă bine.
- Condu cu grijă. - Şi tu.
Ne vedem diseară.
Gata?
Hai, să mergem.
Trebuie să mă întorc acasă la o oră rezonabilă.
Urăsc internatul.
Încă o săptămână şi te întorci acasă în vacanţă...
şi rămâi definitiv. E temporar, scumpo.
Unde să mă duc la şcoală?
Tulane lucrează la ceva în sensul ăsta. Lusher.
Lusher nu e liceu, tăticule.
Îi adaugă un liceu.
Şi e şcoală de stat.
Nu mai este. S-a privatizat.
Unde să mai bage şi liceul?
O să preia Fortier.
Şi elevii de la Fortier?
- Ei unde se vor duce? - Cred că altundeva.
Nu-i drept.
Probabil că nu.
Asta e situaţia.
Vrei să înveţi în New Orleans?
Aşa merge treaba. E un joc cu scor nul.
Cineva câştigă, altcineva pierde.
Haide, iubito.
Ăsta nu e fiul meu.
- Doamnă? - E o greşeală.
- David Brooks. - Ba nu.
Spune-le cum te cheamă.
Cum a zis el, Dave Brooks.
Nu e David. Nu e băiatul meu.
Unde e fratele tău?
Nu ştiu.
Am auzit că mă căutai.
George Cotrell.
Te-ai întors?
Unde stai?
Cu tine, cred.
Ai anunţat repetiţia, nu?
Şi asta-i tot? Doar noi doi?
Deocamdată. Majoritatea sunt încă plecaţi.
Am vorbit cu toţi, cu excepţia lui Jesse.
Ai trecut pe la el pe-acasă?
Districtul 9 e încă izolat. Se redeschide în câteva săptămâni.
Păi... trebuie să începem de undeva.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro