Är du skadad?
Låt mig få hjälpa dig.
Tack ska du ha.
Vad kallas du?
Jag heter Claudia.
Det är ett underbart namn.
Var är resten av ditt folk?
Det är bara jag.
- Hur kom du hit? - På samma sätt som du...
Genom en slump.
- Hur länge har du... - Du ställer nya frågor hela tiden.
Du borde vila. Var tacksam att du lever.
Det fanns fler på mitt skepp. Jag måste gå...
Finns det fler på ön, så hittar jag dem.
Barnet?
Den kommer.
Såja.
- Tryck! Tryck hårdare. - Jag kan inte!
Jo, det kan du.
Bra! En gång till.
Det är en pojke.
- Han heter Jacob. - Det är en pojke.
Kan jag...
Det finns ett barn till.
Tryck igen.
Här kommer den. Nu!
En pojke till.
Jag har bara valt ett namn.
Får jag se honom?
Förlåt mig.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och MrSwede
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Vad är det för nåt?
Det är ett spel. Spela du.
- Hur vet du hur man gör? - Jag bara vet.
Visar du mig hur man gör?
- Om du lovar att inte berätta för mor. - Varför inte?
För att hon tar den.
Vill du spela eller inte, Jacob?
Ja, jag vill spela.
- Hej, Jacob. - Hej, mor.
- Var Ã¤r din bror? - Han Ã¤r vid stranden.
Stirrar ut Ã♪ver havet.
- Kan jag hjälpa dig? - Om du vill kan du sortera det där.
- Vad gjorde ni vid stranden? - Vi bara...promenerade.
Älskar du mig, Jacob?
- Ja. - Berätta då vad som hände.
- Får jag göra dig sällskap? - Visst.
- Jacob berättade vad jag hittade. - Klart att han gjorde.
Jacob vet inte hur man ljuger. Han är inte som du.
- Varför? Hurdan är jag? - Du är...
...speciell.
- Får jag behålla spelet? - Klart att du får.
- Det var därför jag lämnade det åt dig. - Var det från dig?
Ja, var skulle det annars ha kommit ifrån?
Från nåt annat ställe. På andra sidan havet.
Det finns inget annat ställe. Ön är det enda som finns.
Var kom vi ifrån då?
Du och din bror kom från mig, och jag kom från min mor.
Var är hon?
- Hon är död. - Vad är "död"?
Nåt du aldrig behöver oroa dig för.
Skynda på! Han kommer undan!
Göm dig!
Vilka är de?
Mor!
- Vad är det? - Vi såg människor. Män.
- Hur många var de? - Tre. De dödade ett vildsvin.
- Såg de er? - Nej. Jag tror inte det.
- Var kom de ifrån? De såg ut som vi. - De är inte som vi.
De hör inte hemma här. Vi är här av en anledning.
Vad för anledning?
- Det är inte dags än. - Vad för anledning?
Följ med mig.
- Kände du till de här människorna? - Ja.
- Varför sa du inget? - För att de är farliga-
-och jag ville inte skrämma er. - Varför är de farliga?
Alla män är farliga. De kommer, de slåss, de förstör, de korrumperar.
Det slutar alltid likadant.
- De "kommer"? Kommer varifrån? - En annan del av ön.
Och du inte leta efter dem. De skadar dig.
- Varför? - För att de är människor.
Men vi är människor. Betyder det att vi kan skada varandra?
Jag har gjort så att ni aldrig kan skada varandra.
- Vad är det här för ställe? - Det är anledningen till att vi är här.
Gå inte in där.
- Vad finns det där nere? - Ljus.
Det varmaste...
...klaraste ljus ni nånsin sett eller känt.
Och vi måste se till att ingen annan hittar det.
Det är vackert.
Ja, det är det. Och därför vill de ha det.
För att en liten bit av samma ljus finns inuti varje man.
- Men de vill alltid ha mer. - Kan de ta det?
Nej, men de skulle försöka. Och då kan de släcka den.
Och om ljuset slocknar här...
...då slocknar det överallt.
Därför har jag skyddat platsen, men jag kan inte skydda den i evigheter.
Vem ska då göra det?
Det måste bli nån av er.
- Du kan inte göra så, Jacob. - Varför inte?
- Det är emot reglerna. - Du gjorde reglerna.
Jag hittade den. Hitta på ett eget spel där alla måste följa dina regler.
Det är okej.
Var inte rädd.
Vad?
- Vad är det? - Jag ska ta en promenad på stranden.
Vi ses senare.
Hej.
- Varför kan inte Jacob se dig? - För att jag är död.
Kan du följa med mig? Jag vill visa dig nåt.
Visa mig vad?
Var du kom ifrån. Det är på andra sidan ön, en plats du aldrig har sett.
- Vilka är de? - De kom hit för 13 år sedan.
Dagen innan du föddes. Deras skepp förliste i en storm.
Skepp. Vad är det?
Det är ett sätt för folk att ta sig från en plats till en annan.
Det är så vi kom över havet.
- Det finns inte bortom havet. - Det finns en massa saker bortom havet.
- Du kommer därifrån. - Nej. Det är inte sant.
- Det är inte vad min mor sa. - Hon är inte din mor.
Jag är din mor.
Jacob.
Vakna, Jacob.
Följ med mig.
- Varför har du alla dina saker? - Det är våra saker.
Jag tog dem för att vi ska härifrån och aldrig mer komma tillbaka.
- Följ efter mig bara. - Följa dig vart?
- Till folket. - Nej. Vi ska hålla oss ifrån dem.
- De är vårt folk, vi ska bo med dem. - Nej, mor sa...
Hon ljög. Hon ljög om allt.
Jag vet att du inte förstår, men du måste följa med. Jag vill inte gå själv.
- Vi kan inte. Mor älskar oss. - Hon älskar inte oss...
Allt var en lögn! Hon är inte ens vår mor!
- Nej! - Jacob!
- Vad gör du? - Han ska sticka!
Han ska gå till dem! Till det andra folket!
Vad?
Jag vet nu. Det finns ett annat ställe bortom havet.
Det är därifrån jag kommer, och jag ska ta mig dit. Jag ska hem.
- Vem har sagt det? - Min mor!
- Jag är din mor. - Du dödade min mor.
Jacob... Hon var din mor också.
Vi hör inte hemma här. Inte tillsammans med henne.
Följ med mig.
Nej.
Du måste få veta det här. Vad du än har fått höra...
-...kan du aldrig lämna den här ön. - Det är inte sant.
Och en dag ska jag bevisa det.
- Tror du att han kommer tillbaka? - Nej.
Han sa att du dödade vår mor.
Är det sant?
Ja.
Om jag låtit henne leva...
...hade hon tagit dig tillbaka till sitt folk-
-och de är onda, Jacob... Väldigt onda.
Jag kunde inte låta dig bli en av dem.
Jag ville att du skulle vara god.
Är jag god, mor?
Ja. Klart att du är.
Varför älskar du honom mer än mig då?
Jag älskar er på olika sätt.
Stannar du hos mig, Jacob?
Snälla?
Ja.
Ett tag.
Vad tycker du?
Den är väldigt fin, Jacob.
Mår du bra?
Jag är bara trött.
Vet hon att du besöker mig?
Hon frågar aldrig om dig.
Då ber jag om ursäkt för att jag frågade om henne.
Varför kollar du oss, Jacob?
- Jag vill se om mor har rätt. - Om vad?
- Om dem. - Du menar mitt folk.
Du vill veta om de är onda.
Den kvinnan må vara galen, men hon har definitivt rätt om det.
Jag vet inte. De verkar inte vara onda.
Lätt för dig att säga som ser ner på oss uppifrån. Tro mig.
Jag har levt med dem i 30 år.
De är giriga, manipulativa, opålitliga...
- Och själviska. - Varför är du med dem då?
De är ett hjälpmedel till ett slut.
Vilket slut?
Jag ger mig av, Jacob.
- Jag vet ett sätt att komma ifrån ön. - Det är omöjligt. Det går inte.
Det finns väldigt smarta män bland oss. DE är nyfikna på hur saker fungerar.
Tillsammans har vi upptäckt platser över hela ön-
-där metall uppför sig konstigt. När vi hittar en av dessa platser-
-så gräver vi. Den här gången har vi hittat nåt.
Följ med mig, Jacob, snälla.
- Vad ska du göra när hon dör? - Hon dör aldrig.
- Allting dör. - Jag vill inte lämna ön.
- Den är mitt hem. - Den är inte mitt hem.
Vart var du?
Det vet du redan.
Vad sa han till dig, Jacob?
Att han äntligen har hittat ett sätt att lämna ön.
Får jag göra dig sällskap?
Ja.
- Hur är det med dig? - Jag är orolig.
Det borde du vara, mor.
I 30 år har jag letat efter stället du tog mig som barn...
Vattenfallet med det vackra ljuset. Jag har sökt igenom hela ön-
-men inte varit i närheten av att hitta det.
Sen började jag fundera, tänk om ljuset under ön...
Tänk om jag kan komma åt det från ett annat håll?
Det tog lång tid att funderar ut hur jag skulle nå det.
- Såg dem som var med dig det också? - Ja.
De har några intressanta idéer om vad man ska göra med det.
- Du har ingen aning om vad... - Nej! För att du aldrig berättade.
- Vad är det? - Ett hjul.
Vi ska göra en öppning.
En som är större än den här.
Sen ska jag fästa hjulet till ett system vi bygger.
Ett system som leder vattnet och ljuset.
Sen ska jag vrida det. Och när jag gör det...
- ...så kan jag lämna det här stället. - Hur kan du veta allt det här?
- Hur vet du att det kommer att fungera? - För att jag är speciellt...
Gör det inte är du snäll.
- Gå inte. - Jag måste.
- Varför? - Jag hör inte hemma här.
Då betyder väl det här farväl.
Farväl, mor.
Jag är så hemskt ledsen.
Jacob.
Det är dags.
- Nåt har hänt, inte sant? - Jag fick ta farväl av din bror.
- Lät du honom gå? - Jag hade inget val. Han ville det.
- Känner du igen det här stället? - Ja.
Minns du vad jag visade dig här?
Ljuset.
Du ska skydda det nu.
- Vad finns det där nere? - Liv, död, pånyttfödelse.
Det är källan, öns hjärta.
Men lova mig...
...att du inte går ner där under några villkor.
- Skulle jag dö då? - Det vore värre än att dö.
Mycket värre.
- Drick det här. - Vad händer då?
Du accepterar ansvaret att skydda det så länge du kan.
- Sen får du hitta din ersättare. - Jag vill inte skydda det.
Nån måste göra det. Min tid är snart över. Du måste ta över.
Nej, du ville att han skulle göra det.
Men nu är jag den enda du har kvar.
Det skulle alltid ha varit du, Jacob.
Jag inser det nu, en dag kommer du också att se det. Men till dess...
Du har inget val.
Snälla. Ta koppen och drick.
Nu är du och jag den samme.
- En storm är på väg. - Ja, det är det.
Du borde gå och hitta lite ved innan det börjar regna.
Jacob?
- Var försiktig. - Vi ses där hemma.
- Varför lät du mig inte åka, mor? - För jag...älskar dig.
Tack.
- Jacob. - Vad har du gjort?
Vad har du gjort?!
Gör det inte, Jacob.
Hon brände dem. Hon var galen. Hon brände dem alla!
Du kan inte döda mig, Jacob. Du kan inte göra det!
Oroa dig inte, bror. Jag ska inte döda dig.
Tog hon dig tillbaka hit? Varför skulle hon göra det?
För att jag ska skydda den nu.
Vill du hitta ljuset? Vill du lämna det här stället? Gå då.
- Vilka är de? Var kommer de ifrån? - Sköt inte du en isbjörn förra veckan?
Var tror du den kom ifrån?
Hallå? Är det nån här?
- Vilka var de där männen? - En av dem var kvinna.
Våra alldeles egna Adam och Eva.
Farväl, bror.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och MrSwede