Dar ce este această creatură cu gheare teribile,
dinţi teribili în teribilele sale fălci?
Haide, e partea ta...
El, el are... Continuă!
Nu o pot face, tată. Se pot asculta cărţile, oricum.
Ştiu că nu vine uşor, fiule, dar trebuie să insişti, bine?
Nu eşti pe cont propriu.
Mo, vei întârzia!
Ai dreptate!
Scuze, El, trebuie să plec.
Cine te iubeşte mai mult ca mine?
- Nimeni. - Nu mai spune asta!
Ne apropiem de faza a patra a forărilor în adâncime.
Faza a patra a forărilor
în adâncime programată în 5, 4, 3, 2, 1.
Faza a patra a forărilor în adâncime realizată.
Adâncimea forărilor este acum de 21 de km.
Alo, Nasreen la telefon, vă înştiinţăm
că tocmai am ajuns la nouă ţintă!
21 km, oameni buni!
Mai mult decât orice om care a săpat în Pământ.
Mulţumesc pentru minunata muncă
depusă. Să aveţi un weekend plăcut!
În sus şi în jos!
Cât de departe crezi că mai putem merge, Mack?
Spre necunoscut!
Entuziasmant, nu-i aşa?
Opriţi-vă!
A ajuns adevăratul muncitor acum!
- Bună seara, Mo! - 21 km?
Aţi vrut să vă asumaţi toată
gloria înainte să-mi încep eu tura!
Mergeţi acum, plecaţi, rândul meu ăsta seară.
Genial.
E o nebunie.
Te rog...
Traducerea şi adaptarea: al3x04/cmarius Subtitrari-noi Team
www.subtitrări-noi.ro
Pământul "flămând"
Priviţi... Rio!
Nu prea transmite sentimentul de carnaval şi soare.
SimÅ£iÅ£i asta. Ce este?
PÄƒmÃ¢ntul pare ciudat...
Doar pentru mine. Stai puţin...
- Asta e ciudat. - Ce e ciudat?
Doctore, nu mai încerca să ne distragi atenţia.
Nu suntem în locul potrivit.
Doctore, este frig şi eu m-am îmbrăcat pentru Rio.
Nu ne oprim aici.
Doctore! Mă asculţi?
- Este un cimitir! Mi-ai promis o plajă. - Iarbă gri.
Petece de iarbă în tot cimitirul.
Pământul, aproximativ anul 2020, 10 ani în viitor,
continentul greşit pentru Rio,
recunosc, dar nu e o eroare prea mare.
De ce ne fac oamenii ăia cu mâna?
Nu se poate.
Ba da!
Sunteţi voi doi.
Nu, noi suntem aici. Cum să fim noi acolo?!
10 ani în viitor.
Presupun că veniţi să retrăiţi glorii trecute.
Oamenii, sunteţi aşa nostalgici.
Tot împreună suntem în 10 ani?
Nu trebuie să pari aşa surprinsă!
Să mergem să vorbim cu ei!
Am putea să salutăm varianta noastră din viitor.
Cât de mişto ar fi?
Nu, mai bine nu.
Chestiile astea se complică foarte repede, şi... uite!
O chestie mare de minerit.
Iubesc chestiile mari de minerit.
Vezi, mult mai bine decât Rio!
Rio nu are o chestie mare de minerit.
- Doar nu mergem să ne uităm? - Hai să mergem să ne uităm!
Haideţi, să vedem ce fac.
Dacă el nu ne poate duce la Rio,
cum ne va duce acasă?
Nu ai văzut acolo? Totul se termină cu bine.
După tot ce am văzut,
ne întoarcem la vechile noastre vieţi pur şi simplu,
asistentul şi curiera de transmis telegrame pentru ocazii speciale?
- Bănuiesc că da. Se îndepărtează. - Aşteaptă.
Ce faci cu ăsta?
Inelul de logodnă! Credeam că-ţi place că-l port.
Amy! L-ai putea pierde!
A costat... o grămadă de bani, aia!
Stricătorule de chef.
- Du-te. O să vă prind din urmă. - Doctore!
Sonda este oprită! Nici urmă de Mo.
Nimeni nu a intrat sau ieşit
din perimetru de aseară până... acum. Ce e aia?
Nu era aici astă seară. Cum naiba a ajuns aici?
Nu ştiu.
Ai fost rapid!
- Da? - E minunat că ai venit.
Un pic retro. Ce este, un laborator
criminalistic portabil?
- Cam aşa. - Ambrose Northover.
Sunt cea care a sunat.
Eu aprovizionez întreaga vale
cu mâncare. El este fiul meu, Elliot.
Unde îţi este uniforma?
Nu fii obraznic, Elliot, e îmbrăcat în haine de civil.
CID, aşa e? Oricum, este aici.
Bine...
Acces restricţionat.
Accesul permis doar personalului autorizat.
- Aia e spargere şi intrare. - Ce am spart?
Spargere cu unde sonice şi intrarea, e total diferit.
Haide.
Eşti sigură că Rory ne va prinde din urmă?
Este locul familiei. Mătuşa mea Gladys a murit acum 6 ani.
Soţul ei, Alun, a murit în urmă cu câteva săptămâni.
El a trăit cu două case mai jos de noi.
Acum nu am mai rămas mulţi aici sus.
Mamă, nu-i pasă de asta! Vrea să ştie despre cadavre.
Da. Scuze.
Ei întotdeauna au vrut să fie
îngropaţi în acelaşi loc, împreună.
Dar când am mers să-l îngropăm pe unchiul
Alun, Gladys nu era aici. Dispăruse.
Trup, coşciug, totul.
Poftim?
Lucrul ciudat e că, la suprafaţă, mormântul era neatins.
Nu erau semne că fusese dezgropat.
Îmi pare rău, nu înţeleg.
Nimeni nu a atins mormântul de când a murit mătuşa mea.
Dar când au săpat, cadavrul nu mai era.
Cum este posibil?
Dar acum, o simţi acum?
Sincer, habar n-am despre ce vorbeşti.
Pământul nu se simte aşa cum ar trebui.
Suntem 10 ani în viitor,
poate că aşa s-a simţit dintotdeauna.
Bine gândit! Dar nu, nu e aşa.
Ascultă, forări în faza de început.
Valuri de unde cauzate de o deplasare
seismologică şi iarbă albastră.
Chiar aşa? Întotdeauna ai fost atât de dezgustător?
Nu, asta e recent. Ce este...
aici?
Salutare! - Tu cine eşti?
Ce căutaţi aici? Şi cu ce sunteţi îmbrăcaţi?
M-am îmbrăcat pentru Rio!
Ministerul Forărilor,
Pământului şi ştiinţei! Un minister nou, destul de mare,
multă responsabilitate pe capul nostru,
nu ne place să vorbim despre asta. Ce faceţi?
Nu e treaba voastră.
De unde primiţi aceste date?
- De sub pământ. - Sonda este în funcţiune!
Ce se întâmplă? Cine sunt oamenii ăştia?
Amy şi Doctorul. Nu stăm mult, nu-i aşa, Doctore?
De ce e o gaură de pământ în mijlocul podelei voastre?
Nu ştim, a apărut peste noapte.
Bun, toţi trebuie să plecaţi de aici foarte repede.
- De ce? - Cum te cheamă?
Nasreen Chaudhry.
Uită-te la aparate, Nasreen, la datele voastre. Se mişcă.
Ăla e echipament profesionist!
- Pleacă de lângă el. - Ce e?
Doctore, e bine că apare aburul?
Nu cred. Se deplasează când n-ar trebui să se deplaseze.
Ce n-ar trebui?
Pământul, solul, scoarţa terestră se mişcă, dar cum? De ce?
- Cutremur? - Ce se întâmplă?
Mă îndoiesc. Pentru că se întâmplă numai sub această cameră.
Ştie că suntem aici. Pământul ne atacă. Nu e posibil!
Dată fiind situaţia, vă sugerez...
Să fugiţi!
- Tony! - Nu te apropia de pământ, Amy!
E în regulă.
- Mă trage în jos! - Amy!
Doctore, ajută-mă, m-a prins ceva!
Doctore, pământul mi-a prins picioarele.
- Te-am prins. - Bine.
- Să nu-mi dai drumul. - Niciodată.
Doctore, ce este şi de ce face asta?
Rămâi calmă, ţine-mă de mână, nu-mi da drumul.
Sonda, opriţi-o! Duceţi-vă! Acum!
- Poţi să mă scoţi? - Amy, încearcă să rămâi calmă.
Dacă te lupţi, o să înrăutăţeşti situaţia. Nu-mi scăpa mâna.
Închide toate activităţile de forare cât de repede poţi.
Reduc puterea unităţii principale.
Nu o să-ţi dau drumul.
Doctore, mă trage în jos, ceva mă trage! Nu te panica.
Ţine-mă, dacă ar putea să oprească sonda...
- Nu mă mai pot ţine! - Tony, trebuie să fim mai rapizi!
Fac tot ce pot!
Haide, închide-te!
Ce mă trage?
Ce este sub pământ? Nu vreau să mă sufoc acolo.
Amy, concentrează-te.
Nu te da bătută!
- Spune-i lui Rory... - Nu.
Amy!
Amy, nu! Nu! Nu!
Nu! Nu! Nu!
Nu!
Unde e?
S-a dus. A luat-o pământul.
Vrei zahăr?
- Pardon? - În ceai. A întrebat mama.
Nu, doar simplu. Mulţumesc.
Există o singură explicaţie, după părerea mea.
- Şi care e aceea? - Mormintele mănâncă oameni.
Îi devorează cu totul, fără a lăsa urme.
Nu sunt sigur de asta.
Nu a furat cadavrul cineva din afară.
Nu puteau să-l fure din lateral.
Doar ceva de sub pământ l-ar fi putut lua.
Totuşi, e puţin probabil.
Când ai eliminat imposibilul,
orice rămâne, chiar dacă e puţin probabil, trebuie să fie adevărul.
- Poftim? - Sherlock Holmes.
Am luat cartea audio.
Mormintele de aici mănâncă oameni.
Asta i s-a întâmplat şi lui Mo? Sunt morţi?
Nu sunt nisipuri mişcătoare.
Nu s-a scufundat pur şi simplu, ceva a tras-o, o voia.
Pământul o voia?
Aţi spus că pământul era inactiv, doar un petec de pământ
când l-aţi văzut prima dată de dimineaţă.
Şi sonda fusese oprită.
Corect.
Dar când aţi repornit forările, pământul a ripostat.
Deci ce, pământul vrea să ne oprim din forat?!
Doctore, e ridicol.
Nu spun asta şi nu e ridicol, doar că ceva nu este în regulă.
Normal!
E bio-programare!
Ce?!
Bio-programare! Inteligent.
Se folosesc bio-semnale să observi structura
moleculară internă a obiectelor naturale!
Este folosită cel mai mult în inginerie şi construcţii,
în mare parte pentru planetele junglă,
dar asta cu mult în viitor, nu aici. Ce caută aici?
Scuze, ai spus cumva planete-junglă?
Nimic din ce vorbeşti nu are sens,
omule! Iertaţi-mă dar, vorbele mele au sens,
dar voi nu puteţi să ţineţi pasul.
Pământul, solul de sub picioarele
voastre a fost bio-programat să atace.
Chiar dacă ar fi posibil, şi apropo, nu este posibil, de ce?
Să vă oprească forările!
Aflăm cine face bio-programarea,
şi o putem găsi pe Amy, putem să o recuperăm.
Linişte! Am înnebunit? Am înnebunit!
Doctore!
Linişte! Tăcere absolută!
- Aţi oprit sonda, aşa-i? - Da!
Şi aveţi numai unul?
- Da! - Sunteţi siguri de asta?
Da!
Deci, dacă aţi oprit sonda...
de ce încă mai aud săpând?
- Este sub pământ. - E imposibil.
Nu, ce vrei să faci?
Vă sparg dosarele. Rapoarte, mostre, senzori, bine...
pun toate informaţiile la un loc, să fac o mare conversaţie,
... hai să ne uităm.
Deci, noi suntem aici iar aceasta
este gaura voastră făcută de sondă.
21.009 km.
Foarte bine!
Mulţumim. Ne-a luat o grămadă de timp.
Dar de ce aici? De ce pe acest şantier?
În zona asta am găsit petece
de iarbă care conţine urme de minerale
nemaivăzute în această ţară de peste 20 milioane de ani.
Iarba albastră? Of, Nasreen,
acele minerale nu marcau locul, spunând să foraţi aici.
Erau o avertizare. Nu vă apropiaţi.
Pentru că în timp ce voi foraţi în adâncime...
altcineva forează spre suprafaţă.
Superb.
O reţea de tunele până în adâncuri.
Nu, nu, am cartografiat acea zonă.
Aţi văzut numai ceea ce căutaţi.
Ei ce sunt?
Semnături termice. Stai puţin...
Date duale, cald şi rece, nu e logic.
Şi acum se mişcă.
Repede. Câţi oameni trăiesc în împrejurimi?
Doar fiica mea şi familia ei.
Restul muncitorilor fac naveta.
Ia echipamentul ăsta şi vino după mine.
De ce? Ce vom face?
Acel zgomot nu e a sondei.
Este transportul. Trei dintre ei, la adâncimea de 30 km,
media vitezei de 150 km pe oră.
Ar trebui să ajungă în... destul de curând, 12 minute.
Orice creatură ar fi aceea care a bio-programat Pământul,
se îndreaptă spre suprafaţă, acum!
Cum ar putea ceva să se îndrepte spre suprafaţă,
când acolo jos e numai scoarţa
terestră? Ai văzut şi tu ce spun interpretările datelor.
Cine eşti tu?!
De unde ştii atâtea?
Ai văzut aia?
Nu, nu!
Semnalul energiei vine de sub Pământ. Suntem prinşi în capcană.
Doctore! Se întâmplă ceva ciudat
aici, mormintele mănâncă oameni.
Nu acum, Rory!
Baricadă de energie. Invizibilă ochiului liber.
Nu putem ieşi şi nimeni din afară nu poate intra.
Ce?!
Bine, dar cum rămâne cu Tardisul?
- Cu ce? - Nu, acele tipare de energie
ar crea hazard circuitelor.
Dacă am avea ceva timp, poate,
dar nu mai avem decât 9 minute şi jumătate.
9 minute şi jumătate până la ce?
Suntem prinşi aici. Şi ceva forează spre suprafaţă.
- Unde e Amy? - Du-i pe toţi înăuntrul bisericii!
Rory, o voi recupera.
Cum adică o vei recupera? Unde e? A fost luată.
În Pământ.
Cum?
- De ce nu i-ai oprit? - Am încercat. Pe cuvânt.
Păi ar fi trebuit să-ţi dai silinţa!
O voi găsi pe Amy. Vă voi ţine pe toţi în siguranţă. Promit.
Haide, te rog.
Am nevoie să fii alături de mine.
Unde-i Mo? E cu tine?
Uşa asta nenorocita, mereu rămâne blocată.
Credeam c-aveai de gând s-o repari.
Tată!
Ceva i s-a întâmplat, nu-i aşa?
Deci nu putem pleca, nu putem contacta pe nimeni.
Si ceva ce mi-a răpit soţul va ieşi din Pământ.
Da. Dacă ne mişcăm îndeajuns de repede, putem fi pregătiţi.
Nu, gata. Asta a mers prea departe. Ce e asta?
Spune adevărul, scumpo.
Serios acum. Nu e prima dată
când n-avem semnal la mobil şi telefon.
Recepţia e mereu proastă.
Ambrose, i-am văzut prietena Doctorului cum a fost luată, bine?
Tu ai văzut fulgerul de pe cer.
Am văzut imposibilul azi şi singurul
care a putut să mi-l explice a fost Doctorul.
- El?! - Eu.
Poţi să-mi aduci tatăl înapoi?
Da, dar vreau să ai încredere în mine
şi să faci exact cum spun începând de acum
pentru că ni se scurge timpul.
Spune-ne ce avem de făcut.
Mulţumesc. Avem 8 minute să pregătim o linie de apărare.
Aduceţi-mi orice telefon, cameră, orice aparat de înregistrat
sau transmis pe care-l găseşti.
Fiecare alarmă antifurt, senzori de mişcare sau lumini automate.
Vreau ca întreaga zonă să fie acoperită cu senzori.
Trebuie să fim pregătiţi pentru orice urmează.
Am nevoie de o hartă a oraşului marcată cu locaţiile camerelor.
Nu mă descurc cu cuvintele. Sunt dislexic.
E în regulă, eu nu pot să fac o bezea meringue acceptabilă.
Desenează ca şi cum viaţa ta depinde de asta, Elliot.
6 minute şi 40 de secunde.
Fiecare senzor de mişcare şi lumina acoperă un cvadrant.
Dacă ceva mişcă, vom şti.
Bine lucrat.
- Ce faci? - Resurse!
Orice ajută! Platouri pe roţi.
Ce ai pe-aici... produsele calde în faţă, congelatele în spate.
Fără supărare, e cam răcoare în ascunzătoarea aia.
- Ce sunt alea? - Cum ai spus şi tu, orice ajută.
Nu. Arme nu. Eu nu procedez aşa.
Ai spus că trebuie să ne apărăm.
Ambrose, poţi mai mult de-atât. Te rog frumos.
Ia-le de-acolo.
Uită-te la asta. Perfect!
Dislexia nu i-a oprit pe Da Vinci
sau Einstein, nu te opreşte nici pe tine.
- Nu înţeleg ce faci. - Plan în 2 faze.
Mai întâi, senzorii şi camerele ne vor spune când vine cineva.
Apoi, dacă ceva vine,
voi folosi asta să trimit un puls
sonic prin reţeaua de aparate,
ce poate incapacita temporar mai orice din univers.
Să cadă inconştienţi. Mişto.
- Minunat loc în care să creşti. - Cred.
Vreau să locuiesc la oraş într-o bună zi.
De îndată ce o să fiu îndeajuns de mare, o să plec.
Aşa eram şi eu, acolo unde am crescut.
- Şi ai plecat? - Da.
Ţi s-a făcut vreodată dor de casă?
Foarte mult.
Vin monştrii?
Ai mai întâlnit monştri până acum?
Da. - Ţi-e frică de ei?
Nu. Lor le e frică de mine.
Chiar o să-mi aduci tatăl înapoi?
Fără îndoială.
Mi-am uitat căştile în casă.
Ce faci?
Se întunecă.
Cum să se întunece aşa devreme?
Ne opreşte lumina în baricadă.
Încearcă să ne izoleze în întuneric.
Asta înseamnă că...
E aici.
Sunt aproape de suprafaţă.
- Tony! - De parcă n-ai fi ştiut.
N-o pot deschide. E blocată. Lemnul e deformat.
- Oricând vrei să ne ajuţi. - Nu poţi folosi pulsul sonic?
- Nu are efect asupra lemnului! - Nasol!
Hei, nu te lua de şurubelniţă!
Să vedem dacă putem repara situaţia.
- Nu avem curent. - E intenţionat.
Ce facem acum?
Nimic! Nu mai putem face nimic!
Au trimis o supratensiune să ne distrugă sistemele.
E toată lumea în regulă? E cineva rănit?
- Sunt în regulă. - Şi eu.
Doctore, ce-a fost aia?
Sunt ca găurile de lângă
- instalaţia de forare. - Aşa au apărut?
- Vin prin ultimul strat al Pământului. - Ce vine?
Zgomotul s-a oprit.
Unde-i Elliot?
L-a văzut cineva pe Elliot?
A intrat?
A fost înăuntru când uşa s-a închis?
Cine s-a asigurat că e înăuntru? Cine l-a văzut ultima oară?
Eu.
Unde e?
A zis că se duce să-şi ia căştile.
Şi l-ai lăsat să meargă?
A mers acolo de unul singur?
Mamă! Bunicule Tony! Lăsaţi-mă să intru.
- Lăsaţi-mă să intru. - E aici! Ajutaţi-mă!
Deschideţi-mi uşa!
Mamă! E ceva aici!
Împinge, Elliot!
Mamă! Grăbeşte-te!
Mamă!
Haide! Elliot!
Unde e?
A fost aici. A fost aici. Elliot!
Ambrose, nu fugi! Ambrose!
Elliot! Sunt mama!
Dă-te de pe mine!
Tata! - Ce s-a întâmplat?
Tata e rănit.
Du-l în biserică acum!
Elliot a dispărut. L-au omorât, nu-i aşa?
Nu cred.
Au luat 3 oameni, când puteau să-i omoare pe loc.
Încă mai există speranţă,
Ambrose. Mereu mai există speranţă.
- Atunci de ce l-au luat? - Nu ştiu.
Am să-l găsesc pe Elliot, promit.
Dar mai întâi trebuie să opresc atacul.
Du-te în biserică te rog!
- Haide, tată. - Deci, ce facem acum?
Sânge rece.
Ştiu cine sunt.
L-am prins! Salvând planeta cu meniuri pe roţi.
Ce-a fost aia?
Se pare că pleacă.
Fără ăsta?
Se pare că i-am speriat.
Nu cred.
Acum ambele tabere au ostatici.
Lasă-mă să ies! Mă aude cineva?
Sunt în viaţă!
Lăsaţi-mă să ies!
Ştiu că eşti acolo!
Numele meu e Amy Pond,
şi ar fi bine să mă scoateţi de aici,
sau o să-ţi tăbăcesc fundul!
Te rog?
Mi-ai spus cumva să tac?
Nu, nu, face asta. Fără gaze!
Fără gaze!
Cred c-am mai întâlnit creaturile astea,
o altă rasă a aceleaşi specii, dar la fel.
Să vedem dacă amicul nostru s-a dezgheţat.
- Eşti sigur? De unul singur? - Foarte sigur!
Dar înţepătura...
Glandei veninoase îi ia cel puţin 24 de ore să se reîncarce.
Am dreptate?
Ştiu ce fac.
O să fiu în siguranţă.
Sunt Doctorul.
Am venit să vorbim.
Am să-ţi scot masca.
Eşti frumoasă.
Un vestigiu dintr-o epocă uitată a planetei Pământ.
Şi apropo, minunat mod de-a călători.
Curenţi geotermali,
proiectându-vă printr-o reţea de tuneluri.
Minunat! Pot să iau loc?
Acum, oamenii tăi
au o prietenă de-a mea.
O vreau înapoi.
De ce aţi venit la suprafaţă?
Ce vreţi?
Cât urăsc monologurile. Zi ceva. Câţi sunteţi?
- Sunt ultima din specia mea. - Pe bune?
Nu. "Ultimul din specie", apărarea Klempari.
Din păcate şi metoda de evitare a interogării e inutilă.
Sunt ultima din specia mea.
Nu. Nu eşti.
Pentru că eu sunt ultimul din specia mea
şi ştiu cum este, deci, nu mă jigni!
S-o luăm de la capăt.
Zi-mi numele tău.
Alaya.
De cât timp "doarme" tribul tău sub Pământ, Alaya?
Nu e greu de dibuit.
Eşti cu 300 de milioane de ani în afara zonei tale de confort.
Întrebarea este, ce te-a trezit acum?
Am fost atacaţi.
Forările.
Senzorii noştri au detectat o ameninţare
asupra sistemelor de menţinere a vieţii.
Clasa războinicilor a fost activată pentru a preveni asaltul.
Vom distruge paraziţii de la suprafaţă
şi ne vom recăpăta planeta.
Chiar trebuie să-i numim paraziţi?
Sunt chiar foarte drăguţi.
- Maimuţe primitive. - Specie extraordinară.
Îi ataci, te atacă înapoi.
Dar putem cădea la pace aici.
- Te pot ajuta cu asta! - Tărâmul ăsta e al nostru.
Am trăit aici cu mult înaintea maimuţelor.
Mă tem că nu-ţi dă automat drepturi la el acum.
- Oamenii nu vor să predea planeta. - Deci îi vom distruge.
- Îi subestimezi. - Voi ne subestimaţi.
Un trip de homo reptilia împotriva
6 miliarde de oameni, aveţi mult de lucru.
Nu noi am început lupta. Dar încă putem câştiga.
Spune-mi unde mi-e prietena.
Dă-ne înapoi oamenii care au fost luaţi.
Nu.
Nu te las să provoci un război, Alaya.
Nu va fi nicio bătălie aici azi.
Semnalele războiului au aprinse. Un masacru se apropie.
Nu cât sunt eu aici.
Aş muri cu drag pentru cauza mea.
Tu ce-ai sacrifica pentru a ta?
Ce-ai să faci?
Mă voi duce jos,
sub suprafaţă, pentru a găsi restul tribului. Să vorbesc cu ei.
Vei negocia cu extratereştrii ăia? Nu sunt extratereştrii!
Sunt pământeni, umanoizi.
Cândva cunoscuţi drept rasa Silurian,
sau unii ar spune, Eoceneii,
sau Homo reptilia.
Nu monştri, nu malefici.
Doar la fel de malefici ca şi voi.
Sunt doar foştii stăpâni ai planetei.
Din punctul lor de vedere, voi sunteţi invadatorii!
Forările voastre le-a ameninţat aşezarea!
Creatura din criptă.
Numele ei e Alaya.
E una din războinicii lor.
Şi este cea mai bună "monedă" de schimb.
Am nevoie de ea în viaţă.
Şi Elliot şi Mo vor trăi dacă ea nu moare.
Pentru că îi voi găsi.
Cât timp sunt plecat,
voi 4 din această biserică,
din acest colţ al planetei Pământ,
trebuie să fiţi cei mai buni ai umanităţii.
Dacă se întorc? Nu ar trebui să examinăm creatura asta,
s-o disecăm, să-i găsim punctele
- slabe? - Fără disecări! Fără examinări!
Le returnăm ostaticul, ei ni-i returnează
pe ai noştri! Nimeni nu va fi rănit!
Putem rezolva asta împreună!
Dacă veţi da tot ce puteţi.
Sunteţi oameni
de treabă şi geniali.
Nu moare nimeni astăzi.
Aţi înţeles?
Nu, îmi pare rău, nu. Ce faci?
Vin cu tine, bineînţeles! Ce este,
un fel de aparat de transport?
Ceva de genul, dar nu vii cu mine!
Are dreptate, nu te duci.
Mi-am petrecut întreaga viaţă
excavând straturile acestei planete.
Şi acum vrei să mă dau la o parte
când o sa te îndrepţi spre interior. Nu prea cred!
- Nu am timp de ceartă. - Mă gândeam eu că ne grăbim.
- O să fie periculos. - Aşa-i şi traversatul străzii.
Pentru Dumnezeu, bine atunci! Vino!
- Ai grijă de tine! - Sigur.
Bine ai venit în TARDIS. Să nu atingi nimic.
E foarte preţios!
Incredibil!
Asta e...
fantastic! Ce face?
De toate. Sper că dacă o luăm în jos
acea baricadă nu va interfera!
- Ai atins ceva? - Nu! Nu aşa trebuie să facă?
Am fost smulşi! Nu-l pot opri!
Probabil au simţit câmpul electromagnetic!
Trag Tardisul jos în Pământ!
A trebuit să veniţi să mă vedeţi.
Te vom ţine în siguranţă.
Tribul tău ne va da oamenii noştri în schimbul tău.
Nu.
Să vă spun ce se va întâmpla cu adevărat, maimuţelor?
Unul din voi mă va ucide.
Moartea mea va cauza un război.
Şi fiecare maimuţă împuţită va fi ştearsă
de pe suprafaţa iubitei mele planete.
Nu vom lăsa ca asta să se întâmple.
Cunosc maimuţele mai bine decât va cunoaşteţi pe voi înşivă.
Ştiu care din voi mă va ucide.
Voi ştiţi?
Unde suntem?
Se pare c-am căzut până la fundul reţelei lor de tuneluri.
Nu cred c-a fost proiectat să se descurce cu asta.
Cât de jos suntem?
Mult mai mult de 21 km.
Deci de ce nu ardem de vii?
Nu ştiu. Interesant, nu-i aşa?
Te porţi de parcă pentru tine e aşa în fiecare zi.
Nu în fiecare zi.
O dată la două zile.
Nu te zbate.
Închide-ţi ochii şi nu te zbate.
Ce? Unde sunt?
- De ce nu-mi pot mişca corpul? - Decontaminare, îi spun ei.
Mi-au făcut-o şi mie.
Cât am fost conştient. Mă sperii. Ce ţi-au făcut? Cine?
M-au disecat.
Nu.
Vine.
Îmi pare rău.
Mi-ar fi plăcut să te pot ajuta.
Căutam o mică aşezare de trib,
care probabil găzduieşte câteva zeci de homo reptilia.
Poate mai puţin.
- Un mic trib. - Da.
Poate câteva zeci?
Poate mai mult de câteva zeci.
Poate ceva gen o civilizaţie întreagă
care trăieşte sub Pământ.
Traducerea si adaptare: al3x04/cmarius Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Din următorul episod
Există puncte fixe în timp,
unde lucrurile trebuie să rămână întotdeauna cum erau.
Acesta nu e unul din ele, acesta e o oportunitate.
Ce faci? - Ne protejez rasa de maimuţe.
Viitorul depinde de voi. Aici, acum.
Asta înseamnă război.
- N-avem nicio şansă! - Asta se termină aici.
Se termină doar cu victoria noastră!
- Amy! - Rory!
- Nu face asta! - Nu!
Trageţi!