Vedeţi acel model aspirant?
Eram eu... Deb... până să mor.
Credeam că mă voi duce direct în Paradis,
dar a avut loc o mică încurcătură
şi m-am trezit în corpul altcuiva.
Aşa că acum sunt Jane,
o avocată super-ocupată, cu asistentă personală.
Am o nouă viaţă, o nouă garderobă,
iar singurele persoane care ştiu ce mi s-a întâmplat
sunt cea mai bună prietenă, Stacy, şi îngerul meu păzitor, Fred.
Credeam că totul se întâmplă cu un motiv...
Sper să nu mă fi înşelat.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Drop Dead Diva Sezonul 2 Episodul 2
Bună, Tony, eu sunt.
Sunam doar ca să văd ce faci.
Bine.
Vorbim în scurt timp?
Deci?
Când i-ai lăsat mesajul?
- Acum trei zile. - Şi de atunci?
Nimic. Nu mai am veşti de la el
de când a zis că ar trebui să o luăm mai uşor.
Să auzim din nou ultima parte.
Vorbim în scurt timp?
Vezi? Acolo. Asta e problema ta.
"Să vorbim în scurt timp" lasă loc de interpretare.
Nu şi aşa cum am spus-o eu, accentuând finalul.
"În scurt timp"?
Implică faptul că e rândul lui să mă sune.
De asta eu mereu închei cu "Sună-mă",
sau "Ai numărul meu" sau "Loveşte-mă cu un apel".
De fapt, ultimul atrage după sine cu totul alte probleme.
Nu ştiu, scumpo.
- Cred că trebuie să... - Nu, nu o spune.
...laşi un al doilea mesaj.
Nu. Urăsc mesajele astea.
Al doilea mesaj te lasă fără putere.
Şi Angelina n-ar lăsa un al doilea mesaj.
Şi... nici n-ar fi un al doilea mesaj.
Al fi al treilea.
Totul va fi bine.
EÅŸti convinsÄƒ?
80%.
Vrei sfatul meu?
În departamentul ăsta? Nu.
Ar trebui să devii o prezenţă permanentă în viaţa lui Tony.
Să nu te poată evita. Cineva care...
Doarme pe canapeaua lui în fiecare seară?
Da, pentru că pare să dea roade în viaţa ta amoroasă.
Chiar da.
Ştiai că Stacy se interesează activ de cariera mea?
Mă ajută să-mi fac un CV.
Să ghicesc.
Ţi-a zis că prima pagină trebuie să fie veselă.
Da. Albastru marin.
Astăzi facem repetiţii de interviuri.
Miroase-mi răsuflarea.
În niciun caz. Am întârziat la tribunal.
E vorba despre o prezumţie de deces, nu-i aşa?
Da, onorată instanţă.
Au trecut nouă ani de la prăbuşirea avionului lui Daniel Porter.
Nouă ani de când...
Trupul lui Daniel nu a fost găsit niciodată.
Nu mi-au găsit niciodată fiul.
Dnă avocat.
Vom avea ocazia şi noi.
Nicio agenţie guvernamentală nu crede că mai este în viaţă.
5,000 de ore de muncă s-au irosit pe căutări.
3 milioane de dolari.
Totuşi, de ce vreţi acum să-l declaraţi mort?
Bine.
Mi-am căutat soţul luni de zile şi l-am plâns ani întregi.
M-am împăcat cu ideea că nu mai este.
Dnă avocat?
Dră Bingum?
Totul e în ordine?
Îmi cer scuze. Este un caz foarte emoţionant.
Continuaţi.
Mi s-a acordat divorţul "in absentia"
şi m-am recăsătorit în urmă cu trei ani.
Am un băieţel de 9 ani şi mi-aş dori foarte mult
ca soţul meu să îl adopte oficial.
Şi înainte ca o adopţie oficială să se poate încheia,
Daniel Porter, tatăl biologic al băiatului, trebuie declarat mort.
Mi se pare rezonabil. Dră Bingum?
Clienta mea, mama lui Daniel,
crede că astfel se va încheia căutarea fiului său
şi agenţiile guvernamentale vor fi împiedicate
să îl mai caute vreodată.
Cu tot respectul, onorată instanţă,
nimeni nu-l mai caută pe Daniel de ani buni.
Nu-i adevărat. Eu l-am căutat.
Am distribuit fluturaşi în secţiile de Poliţie,
am dat anunţuri pe Internet.
Am plătit anunţuri la ziar, 24 noi chiar săptămâna asta.
Avem nevoie de un indiciu bun
şi căutarea se poate relua de unde a rămas.
Onorată instanţă, faceţi ceea ce e drept
pentru soţia şi copilul lui Daniel Porter.
Lăsaţi-i să-şi vadă de viaţă.
Clienta mea trăieşte nutrind speranţa
că fiul ei mai este... pe undeva.
Vă rog. Nu îi luaţi acest lucru.
După-amiază voi lua o decizie.
Biroul lui Jane Bingum.
Bună, Teri. Eu sunt.
Răspunsul este "nu". Tony nu a sunat.
Nici nu te-am întrebat.
Aveai de gând să o faci. Mi-am dat seama după cum respiri.
Ştii ce? M-am săturat de asta.
N-am mai aşteptat să mă sune un băiat
din clasa a opta, când mi-au crescut sânii.
Încă mai aştept.
Sună la biroul lui Tony.
Va fi al treilea mesaj.
Cine numără, Teri?
Sigur, şefa.
- Îmi cer scuze. - Scuză-mă.
Scuze.
Încerc să găsesc o sală de tribunal.
Ai venit unde trebuie.
Ştii unde e sala judecătorului Barlow?
Judecătorul Barlow. Chiar de acolo vin.
Te pot ajuta?
Aşa sper. Sunt Daniel.
Daniel Porter.
Ţipă. Mult.
Nu, nu în fiecare zi. În fiecare oră.
Ca un ceas din acelea, doar că ţipă.
Trebuie să închid.
Îmi pare rău.
Cumva ţârâitul strident al telefonului de la birou
te deranja în viaţa personală?
Era mama.
Îşi face griji pentru mine.
E îngrijorată că vei fi concediată, falită
şi c aţe vei muta în subsolul ei?
Du-te şi plânge la baie.
Ce?
Era al treilea angajat temporar de luna asta?
Nu eu sunt de vină.
Se cheamă "temporari" cu un motiv.
Am văzut memoriul despre noul client.
Îl reprezinţi pe Jonathan Noble,
editorialistul de la "Bărbatul American".
Citeşti "Bărbatul American"?
Din cauza lui m-am abonat.
Mi-am cumpărat ultimele două costume
după articolul lui: "Haine pentru tipi".
Şi, fără a deveni prea personal, sfatul lui despre prima întâlnire
m-a ajutat să o bag pe tipă în pat.
Am înţeles. Este prietenul tău invizibil.
Am o şedinţă cu el după-amiază.
Ai dori să vii şi tu?
Pantalonii plisaţi fac praf romantismul?
Da.
Doctorii spun că e o stare de fugă psihogenică.
Daniel Porter a supravieţuit prăbuşii unui avion cu un motor
în urmă cu nouă ani, dar nu şi amintirile sale.
Daniel, unde ai fost în ultimii nouă ani?
Am ajuns într-un orăşel din Pittsburgh
unde am stat în secţia de boli mintale a unui spital.
Şi zici că în tot timpul ăsta nu ţi-ai amintit nimic?
Nimic. Absolut nimic.
Viaţa mea era un gol total.
Până acum două zile,
când un vecin i-a recunoscut poza într-un ziar,
publicată de mama lui Daniel.
Hai, Marian!
Te face să plângi.
Ce cauţi aici?
Îl ajut pe Fred să-şi găsească o slujbă.
Trebuie să facă copii ale CV-ului său.
Albastru marin, aşa că l-am adus aici.
Fugă psihogenică sau nu, e destul de drăguţ.
E şi mai drăguţ când îl vezi faţă în faţă.
Dră Porter.
Fiul meu, Daniel, are nevoie de un avocat.
I te-am sugerat pe tine.
Răspunzi sau nu?
Poftim?
Telefonul sună. Te rog, răspunde.
Biroul lui Kim Kaswell.
Nu ştiu sigur. Să-i verific calendarul.
E tribunalul din centru sau Van Nuys?
Da.
Are de dat o depoziţie la ora 14:00,
dar cred că o putem muta.
Bine.
Haide, Fred. Repejor.
Trebuie să-ţi luăm un costum pentru interviu.
Mulţumesc mult. Pa.
Alo? Cum vrei să te angajezi stând degeaba?
Cred că tocmai am făcut-o.
Telefonul sună! Alo?
Biroul lui Kim Kaswell. Nu, nu, nu.
Moţiunea Fleming a fost îngropată
şi a ajuns la grefierul judecătorului Brewer.
Ce pot face?
Nu ştiu cum altfel să o spun, dar îmi vreau viaţa înapoi.
Acum nouă ani, cel care s-a urcat în acel avion
avea o căsnicie fericită.
Avea o carieră.
Avea o casă şi urma să devină tată.
Şi acum totul este...
Nouă ani înseamnă mult timp.
Lindsey s-a măritat cu altcineva...
Cu un prieten din facultate, dacă îţi vine să crezi.
Şi-a dezvoltat afacerea şi acum îmi creşte fiul, pe Noah.
Viaţa mea de dinainte... nu a dispărut.
Adică este... acolo.
Parcă ar fi într-un muzeu, în spatele sticlei.
O pot vedea, dar nu o pot atinge.
Înţeleg mai bine decât ai putea crede.
Ştiu că nu există instrucţiuni pentru un astfel de lucru,
dar ne iubeam.
Şi ne-am făcut o viaţă împreună.
Bine.
Voi începe cu avocatul ei.
Şi vei discuta cu Lindsey până la finalul zilei.
Îţi promit.
Nu vine la birou?
În e-mail a zis că preferă să ne vedem în bar.
Mişto.
"Mişto"?
E Jonathan Noble.
Ştie că afacerile între bărbaţi
nu se fac în camere de conferinţă, în zgârie-nori.
Se fac chiar aici, la un pahar de băutură din import.
În stil Hemingway.
Îmi place.
Hemingway purta un ceas?
Pentru că Jonathan Noble întârzie.
Kim Kaswell?
Te pot ajuta?
Sunt Jonathan Noble.
Poftim?
Susan Semler.
Jonathan Noble e pseudonimul meu.
Nu. Nu se poate.
Jonathan Noble e "hombre". Toţi ştiu asta.
El e şeful meu, Jay Parker.
E un mare admirator.
Nu cred.
"Şuviţele nu sunt semn de metrosexualitate."
"sunt, pur şi simplu, pentru fetiţe."
"Epilatul adaugă 2.5 cm."
"Nu te despărţi de cineva care ţine un pahar în mână."
Oricine poate învăţa câteva din replicile lui.
Costum cu croială europeană, cravată festivă, păr dezordonat.
Să ghicesc.
Te duci la prima întâlnire...
cu o instructoare sexy de yoga
şi vrei să arăţi că eşti "zen" sub hainele pe care le porţi.
Am nevoie de ceva din import.
Când am început să scriu cu numele de Jonathan Noble,
am primit mai multe articole, mai mulţi bani, mai mult respect.
Cei de la "Bărbatul American" ştiau?
Le plăcea cum scriu şi au presupus că sunt bărbat.
M-au angajat fără să mă vadă şi rubrica a ajuns celebră.
Şi el cine este?
De asta vorbesc cu voi.
El e Jeff Harris.
Când au vrut o poză, l-am angajat pe el.
Era un barman şomer din cartierul meu.
Am presupus că vor o poză, două, şi pe urmă gata.
Cu cât am ajuns mai cunoscută,
cu atât voiau să-i arate lui faţa mai des.
Pe autobuze, pe afişe...
L-am şi trimis la revistă pentru câteva evenimente publicitare.
Nu s-a sfârşit cu bine.
A luat-o pe cont propriu.
Săptămâna trecută am primit un e-mail de la redactorul meu,
felicitându-mă pentru noul talk show.
Ai propriul tău talk show?
Nu eu. Ci el.
Se pare că negocia cu o reţea importantă de televiziune.
Fără mine.
Vreau o hotărâre judecătorească
împiedicându-l să-mi folosească numele şi personajul creat.
Îl vom zdrobi pe tip.
Nu pot să cred că ai reuşit aşa de repede.
Mulţumesc.
Antetul face toată treaba.
Acum eşti doar modestă.
Mama avea dreptate în privinţa ta.
Ţie... îţi pasă.
Mulţumesc.
Dră Bingum.
Bună, Danny.
Nu pot să cred că tu eşti.
Nu vine, nu-i aşa?
Ce se întâmplă? Unde e Lindsey?
E prea greu pentru ea. Îmi pare rău.
Îţi pare rău că te-ai însurat cu nevasta mea,
sau că nu vrea să discute cu mine?
Înţelege, Danny. Te-a îngropat.
I-a frânt inima. Are nevoie de timp.
Da, pentru că nouă ani n-au ajuns?
Să înţeleg că tu eşti Carl.
Bună.
Îmi pare rău, dar Lindsey nu trebuie neapărat să fie aici.
Sunt mai multe probleme.
Cu ăştia se vor rezolva.
E o sumă generoasă.
E jumătatea lui Daniel din banii puşi deoparte şi din casă,
cu dobândă.
Ar trebui să ajungă ca să o iei de la capăt.
Daniel?
Şi Noah?
Nici nu l-ai întâlnit vreodată.
Da, dar este fiul meu.
Ştie măcar că exist?
Regret, dle Porter. Lindsey vrea custodie completă.
Primeşti cecul doar dacă eşti de acord să nu o conteşti.
Gândeşte-te.
Haide, Carl.
Îmi pare rău.
Trebuia să fie aici.
Nu eşti obligat să accepţi asta.
Ai un fiu, şi dacă vrei să mergem la tribunal
ca să lupţi pentru custodie, te pot ajuta.
Trimite-l înapoi.
Bună..
Bună, Jane.
Jane?
Eşti bine?
Îmi pare rău.
Mi s-a părut că văd...
Ce?
Nimic.
Nu a fost nimic.
Ce cauţi aici?
Pateu cu cireşe.
Am ascuns unul după sucul de struguri.
Eşti bine? Pari cam tulburată.
O văd pe Deb peste tot.
Care-i treaba?
Nu ştiu.
De ce crezi că o vezi peste tot pe Deb?
Serios? Îmi răspunzi printr-o întrebare?
Eşti un înger păzitor. Nu eşti un psiholog păzitor.
Las-o baltă. Mă descurc singură.
Ce cauţi aici?
Eu...
Sunt angajat temporar.
Pentru cine?
Pentru...
...Unul dintre avocaţi.
Care?
Cea... Cum o cheamă...
Kim.
Kim?
Kim?!
Avocata care a încercat să mă elimine din barou
şi să-mi distrugă cariera?
E doar o slujbă.
Şi în ce situaţie economică suntem...
E o slujbă teribilă.
Lasă deoparte faptul că e duşmanca mea recunoscută.
O să te mănânce cu fulgi cu tot.
Nu ştiu. sunt un bun angajat temporar.
Nu uita. Am fost hârţogar acolo, sus,
răspunzând la apeluri pentru Marele Şef.
Cât de greu poate fi?
Nu vei rezista nici măcar o săptămână.
Eşti gata pentru asta?
Da, aşa cred.
Iat-o.
Daniel...
Arăţi bine, Daniel.
Tu arăţi exact la fel.
Haide.
Când ţi-ai redobândit amintirile, ce ţi-a trecut prin cap?
Soţia mea. Şi fiul meu.
Daniel, crezi că eşti în stare să ai grijă de Noah?
Absolut.
Ce vei face ca să câştigi bani?
Cum vei contribui financiar?
Eram un constructor genial înainte de accident.
Ştiu că nu mă pot aştepta să preiau lucrurile aşa cum erau,
dar la câtă publicitate s-a făcut din pricina revenirii mele,
am deja câteva oferte de joburi.
Mă voi descurca.
Nu mai am întrebări.
Dle Porter, ne poţi spune numele doctorului pediatru al fiului tău?
Obiecţie!
Eşti atât de rău.
Dl Porter a recunoscut că situaţia e neobişnuită.
Încerc să determin cât de neobişnuită.
Permit întrebarea.
Nu. Nu pot.
Ştii numele vreunuia dintre profesorii lui Noah?
Nu.
Ştii numele şcolii unde învaţă, ce sporturi practică?
Dle Porter, îmi poţi spune numele unui prieten al băiatului...
Haideţi, onorată instanţă.
E o lovitură dată atât de jos sub centură,
că dl avocat îşi vede direct fundul!
Dră Bingum!
Clientul meu nu vrea altceva
decât să afle răspunsurile la toate aceste întrebări.
Custodia comună i-ar da această ocazie.
De asta suntem aici.
Este o hotărâre de întrerupere imediată.
Vei sista imediat orice negociere
pentru un talk show cu Jonathan Noble.
E ridicol.
Vei refuza orice apariţie sub această identitate.
Îmi pare rău. Nu se poate.
Poftim?
Acestea se cer.
Trebuie să le dai oamenilor ce doresc.
Oamenii nu te vor pe tine.
Tu eşti doar chipul!
Dacă tu scrii articolele, eu sunt autorul.
"Eu sunt autorul"?
Da, îi ofer lui Jonathan Noble un şarm care-l apropie de oameni.
Nu mai pot vorbi cu el.
Clientul dv. avea un contract cu dra Semler.
500$ pentru un set de fotografii şi utilizarea lor nelimitată.
Să văd actele unde scrie asta.
Era un contract oral. Îl dăm în judecată pentru încălcarea sa.
Sigur, imediat ce îmi arătaţi clauza invizibilă
care-i interzice clientului meu să găzduiască un talk show.
Reţeaua TV l-a abordat doar mulţumită cuvintelor mele.
Eşti proprietatea mea intelectuală.
Nu mai sunt.
Am depus o cerere la tribunal la începutul lunii...
ca numele dlui Harris să se schimbe oficial...
în Jonathan Noble.
Hotărârea s-a dat de dimineaţă.
Bună. Eu sunt Jonathan.
Mă bucur să te cunosc.
Fuga psihogenică afectează mai puţin de 0.2% din populaţie.
Şi Daniel intră în acel procent de 0.2%?
Da. E un caz clasic.
Dre. Levenson, din experienţa ta,
există efecte secundare de durată?
Nu. Când se termină, se termină.
Cineva care iese dintr-o asemenea stare
nu are capacităţi fizice sau mentale diminuate?
Nu.
Şi ar exista vreun impact
asupra capacităţii persoanei de a se apropia
sau de a avea grijă de propriul său copil?
Nu. Niciunul.
Mulţumesc.
O fugă psihogenică se poate repeta?
Aproape niciodată.
Da sau nu, doctore.
Se poate întâmpla?
E posibil.
Deci fără niciun avertisment
cineva care a suferit o fugă psihogenică
poate aluneca în alta?
Da.
Nu mai am întrebări.
Unde e cercetarea despre mărcile înregistrate
şi despre statutul drepturilor de autor?
Cea pe care mi-ai cerut-o acum 30 de secunde?
- În mâna stângă. - Hainele de la curăţat?
- Pe bancheta din spate a maşinii. - Mi-ai confirmat prânzul?
Era o întrebare capcană. M-ai pus să anulez prânzul.
Ai adus resturi de salata de pui chinezească
de la cina de seara trecută cu Skippy
care e ori copilul cu care stăteai ori contabilul tău.
Amândouă.
Şi trebuie puse la frigider.
Nu o privi în ochi.
Tocmai mi-am petrecut dimineaţa
trimiţându-mi mesaje cu o colegă din oraş.
- Întreabă-mă cine. - Cine?
Asistenta lui Tony.
Şeful ei are rezervare ieri la Letizia, la ora 13:00.
Şi acum ai şi tu.
- Doar n-ai făcut asta. - Ba da.
- Nu pot. - Ba poţi.
Cine este?
O rudă din afara oraşului? Tony are vreo soră?
O soră nu s-ar îmbrăca aşa la prânz.
Tocurile şi bluza aia?
Nu o ţii descheiată pentru fratele tău.
De fapt, Tyra a ţinut o întreagă emisiune despre asta.
Super ciudat.
Nu pot să cred aşa ceva.
Sunt părăsită...
prin metoda clasică. Nu mă sună înapoi.
N-am mai păţit aşa ceva.
Adică Deb n-a mai păţit niciodată aşa ceva.
Acum e la întâlnire cu altcineva.
Deja?
Nu e în ordine.
N-ar fi OK pentru Deb.
Şi nici pentru Jane.
Intervin.
Inventezi!
- Ba nu. - Jane?
Oh, Tony!
Aproape că am trecut pe lângă tine.
Ce cauţi aici?
Iau prânzul.
Da, şi eu. Ce ciudat.
Sunt cu Stacy.
Bună.
Bună, eu sunt Jane.
Îmi pare rău. Ea este Elisa.
Elisa, ea este Jane.
Elisa. Elisa...
Îmi pari cunoscută. Ne-am mai întâlnit?
Nu, eu...
Nu?
Atunci ar trebui să vă las să mâncaţi liniştiţi.
M-am bucurat să te văd, Jane.
Ştiu că-ţi sunt dator cu un telefon.
Cu vreo două.
Dar nu-i nimic.
Apropo, Elisa... Drăguţă bluză.
Vă cunoaşteţi de mai multă vreme, sau...
Abia ne-am întâlnit.
Vă rog să mă scuzaţi, mă duc la toaletă.
Îţi dai seama că prietena ta se simte foarte aiurea.
Prietena mea se simte aiurea?
Ştii ce, Tony?
Voiam doar să văd lucrurile mai clar, atâta tot.
Şi acum le văd.
Când ai zis că vrei să o luăm mai încet,
de fapt voiai să spui
că vrei să te vezi cu oameni ca Elisa.
Jane...
Nu. Serios. Mulţumesc.
Acum totul e clar.
Transparent.
Bine, scumpo. Ne aşteaptă maşina.
Trebuie să mergem. M-am bucurat să te văd, Tony.
Haide. Plecăm.
Cât de mare e dezastrul? Spune-mi adevărul.
Mai ştii când ai murit în accidentul de maşină?
- Da. - Asta e pe aproape.
Scuze pentru întârziere.
Jane Bingum.
Bun venit la: "Te-ai dat mare că ştii să dansezi".
Nu, n-am făcut asta.
Salută-i pe membrii juriului.
Bună.
Partenerul recent al lui Jane, Tony Nicastro,
se pare că a trecut la nivelul următor.
Ce?
A venit clipa să îţi cunoşti noua parteneră,
pe care o cunoşti mai bine decât pe tine însăţi.
Deb Dobkins!
Jane şi Deb vor dansa tango.
Născut în bordelurile din Buenos Aires,
un tango reuşit arată că două suflete sunt unite.
Ce cauţi aici?
Încerc să câştig. Taci şi lasă-mă să conduc.
De ce te văd peste tot...
În tribunal, în birou, şi acum în visul meu?
Vrei să ştii de ce mă tot vezi?
Gândeşte-te, Jane. Ce zi e mâine?
Marţi?
Da, şi încă ceva.
Vânzarea de pantofi Manolo Blahnik?
Şi altceva?
Nu ştiu!
Alo! E cea mai importantă zi din an!
Doamne!
Stacy! Mâine e ziua mea!
Da. Ştiu.
Aproape că uitasem.
Nu aveai de gând să spui nimic?
De obicei o planificam cu o lună înainte.
Nu eram sigură dacă ar fi trebuit să-ţi aduc aminte.
M-am gândit că deja ţi-ai sărbătorit ziua de naştere.
Ca Jane.
Şi nu vom face nimic?
Nu.
Eu voi face.
Fără mine?
Grayson dă o mică petrecere la bar
pentru câţiva dintre apropiaţii lui Deb.
Ce? Vreau să merg.
Ştiu, scumpo.
Şi dacă ar fi petrecerea mea, sigur te-aş invita.
Dar Grayson a pus-o la cale.
Ar fi ciudat să te iau cu mine.
Îmi pare rău.
Atât de rău.
E inacceptabil.
Nu era nicio Bonnie Simon pe lista martorilor.
Tocmai am găsit-o.
Bonnie l-a cunoscut pe Daniel când era în starea de fugă.
Ne poate da detalii despre caracterul său recent.
Lindsey Porter îşi cunoaşte soţul.
Ai cere referinţe şi pentru dădaca copilului tău.
Daniel a fost plecat nouă ani.
Îi ceri Curţii să îi permită unui străin să vină
şi să ceară custodie comun pentru acest băieţel.
Voi permite.
Îl cunosc pe Daniel de trei ani,
dar cu numele de Tim Smith.
Şi ce natură avea relaţia voastră?
Eram împreună, cu întreruperi.
Am şi locuit împreună şase luni înainte să se termine totul.
L-ai descrie pe Daniel... Tim Smith ca pe un tip stabil?
Nu sunt sigură.
Tim nu putea să păstreze o slujbă.
Petrecea mult timp la un bar local.
Acolo ne-am cunoscut.
L-ai descrie pe cel pe care îl cunoşteai
drept un părinte de încredere?
Onorată instanţă?
Susţin obiecţia.
Mergi prea departe, dle Resnick.
Dră Simon, de ce ai fost cu el trei ani
dacă nu-l considerai stabil?
Nu am zis că era instabil.
Poate doar fără linişte.
De ce v-aţi despărţit?
Obiecţie. Nu văd relevanţa.
Tu ai început, dle Resnick.
Cred că s-a terminat din cauza felului său de a fi.
Tim, adică Daniel, era instabil.
Nu voia să se aşeze la casa lui.
Niciodată nu s-a implicat complet în relaţie.
Aproape de parcă...
De parcă exista altcineva în viaţa lui?
Da. Aşa ceva.
Am extras toate datele pe care le-am putut găsi.
E un risc,
dar dacă îi atacăm cu încălcarea drepturilor de autor,
legea Lanham, avem o...
Ai auzit ceva din ce am zis?
Da. Da, da.
Încălcarea legii drepturilor de autor, legea Lanham. E OK.
Ţi-ai schimbat cravata?
Scot un client la cină.
Clientul meu?
Al nostru. E firma mea.
Eu am adus cazul. Am muncit din greu...
Kim, nu preiau cazul. E doar o cină.
Şi nu am de gând să discut prea mult de afaceri.
Ce părere ai despre cravată?
Cred că Jonathan Noble ar fi de acord cu ea.
Să sperăm.
Este echivalentul legal al unei speculaţii de terenuri.
Îl vom ataca pentru încălcarea drepturilor de autor,
folosind ceva numit legea Lanham.
Şi va merge?
Am multă încredere în avocaţii noştri.
Îmi pare rău.
Nici nu te-am întrebat dacă mai vrei.
În ce vremuri trăiesc, nu?
Nu-i nimic.
Să vorbim despre tine.
Când ai ştiut că vrei să scrii?
Ce faci?
Ce vrei să spui?
Îmi foloseşti materialele împotriva mea.
"Materialele" tale?
"Mângâierea accidentală a mâinii".
E din articolul din aprilie 2007.
Haide. Masa e mică.
"Preia conducerea, apoi cere-ţi scuze că preiei conducerea".
Ai făcut asta cu vinul.
Ăsta e din editorialul: "Hartă spre dormitor".
Să continui?
Ce pot să spun? Te pricepi.
Şi funcţionează?
Nu.
Chiar deloc.
E ciudat să suport rezultatul propriilor mele sfaturi.
Mai ales din partea ta.
De ce?
Mereu am presupus că scriu pentru bărbaţi mult mai tineri.
Publicul ţintă al revistei sunt bărbaţii de 20-30 de ani.
Dacă te consolează cu ceva, eu mă văd cu femeie mai tinere.
Mulţumită ţie.
Ceva mai încolo e un club grozav de jazz.
Vrei să ne continuăm conversaţia acolo?
Îţi mulţumesc pentru ofertă.
Dar am multă treabă de făcut.
Mersi pentru cină.
Vreau să-l suni pe grefierul judecătorului Mayson
şi să îi spui că vreau să modific lista de martori.
Sigur.
Dar nu vrei să ştii de ce aşteptam la lift?
De ce aşteptai lângă lift?
Pentru că am veşti bune.
Ghici cine a sunat azi de trei ori.
- Cine? - Tony.
Nu ştiu ce s-a întâmplat ieri, la prânz...
Nu. Astea nu-s veşti bune.
Atunci n-o să-ţi placă urmarea.
Ghici cine aşteaptă în birou.
Ce naiba, Jane?
Şi eu mă bucur să te văd.
Vrei ceva de băut?
Jane...
Bine.
Îmi pare rău.
Dar nu mă simt aiurea.
Poate că am exagerat puţin,
dar nu eu eram la o întâlnire
când noi doar "luam lucrurile mai încet".
Tot repeţi asta...
Au fost sau nu cuvintele tale?
Lasă-mă să termin!
Te rog. Termină.
Nu era o întâlnire.
Ci un interviu.
O cheamă Elisa Powell.
Era al doilea interviu pentru o slujbă la Procuratură.
Şi nu cred că o voi mai obţine.
Acum mă simt aiurea.
Mi-aş dori să te pot ajuta.
Îmi pare rău.
Sincer.
Dar nu mă înşel în totalitate.
Pentru Dumnezeu, chiar nu poţi să-ţi ceri scuze?
Dacă te oboseai să-mi răspunzi la vreun telefon,
poate aş fi ştiut ce se întâmplă.
Asta nu scuză...
Nu-mi place să fiu ţinută în şah.
Voiam doar să ştiu cum stau.
Bine. Vrei să ştii cum stai?
- Da. - S-a terminat.
Stai. S-a terminat?
Adio, Jane.
L-a ucis.
Ce? Cine pe cine a ucis?
Susan tocmai a publicat asta pe blog, acum 15 minute.
"Deşi se spune că în spatele fiecărui bărbat bun"
"e o femeie bună, adevărul este că unii bărbaţi nici nu există."
"Jonathan Noble este unul dintre ei."
"Sunt o femeie de 36 de ani"
"şi am fost Jonathan Noble din prima zi."
L-a ucis şi l-a îngropat pe Jonathan Noble.
Chiar are 36 de ani?
A scris că a avut o revelaţie seara trecută.
Tu ai făcut-o, nu-i aşa?
La telefon sunt doi avocaţi
de la "Dewey & Pierce", reprezentând "Bărbatul American".
Vor să discute cu tine.
Care avocaţi?
Dewey şi Pierce.
Vor să vorbiţi despre Susan Semler.
Şi nu par prea bucuroşi.
Onorată instanţă, ştiu că e neobişnuit,
dar vreau să-mi las clientul să chestioneze martora.
Ce?
Nu pot permite.
Ce fel de precedent s-ar crea?
Nu cred că voi mai avea multe cazuri ca acesta,
aşa că nu-mi fac griji pentru precedent.
Continuaţi.
E sub jurământ, Daniel.
Ce vrei să întrebi?
Când ai încetat să mă iubeşti?
Niciodată.
De ce nu voiai să mă vezi?
Ce căutăm aici?
Danny, când avionul tău s-a prăbuşit
credeam că şi viaţa mea s-a sfârşit.
Şi crezându-te mort atâţia ani,
sperând că nu eşti, dar fără să ştiu vreodată...
nu e o viaţă de trăit.
Şi de asta vreau custodia lui Noah.
Nu înţeleg.
Noah are acum o viaţă plină şi fericită.
Amândoi avem.
Ştiu că nu e vina ta, Danny,
dar nu te pot lăsa să intri iar în viaţa lui
ştiind că sunt şanse să dispari din nou.
Şi doctorul a spus că e posibil.
Noah e un copil tare bun.
Ai fi mândru de el.
Dar nu pot risca să îi frângi inima...
aşa cum mi-ai frânt-o pe a mea.
Şi poate ai fost norocos.
Amnezia este una, dar că eu să te am...
...şi să te pierd...
ştiind foarte bine ce-am pierdut, este...
e prea mult ca să-i ceri asta cuiva pe care îl iubeşti.
Deci cred că asta e tot, nu?
Curtea ne va anunţa când judecătorul va lua o decizie.
- Bună, tată! - Amice!
Vrei să plecăm de aici?
Daniel?
Poate că e o simplă încălcare sau ne vor ataca pentru fraudă.
Orice ar fi, ne susţinem complet.
Dră Semler?
Boris Bell.
Director al Cornet Publishing.
Îţi recunosc numele.
Şi astăzi e prima zi când eu îl aud pe al tău.
Dra Semler e pregătită să redacteze o scrisoare cu scuze oficiale.
Îl admir pe acest Jonathan Noble de la început.
Imaginează-ţi surprinderea mea când m-am trezit de dimineaţă
şi i-am citit blogul.
Blogul "ei".
Nu a fost doar o umilinţă profesională.
Am luat-o personal.
Chiar nu trebuia să...
N-ar trebui să mai fii publicată niciodată...
Nu credem că ar fi...
...Asta mi-a trecut mai întâi prin cap.
Apoi am început să primim răspunsuri.
Comentarii pe site, e-mail-uri...
Îmi pare rău, nu am verificat.
Cititorii noştri te aclamă.
Înţeleg de ce ai făcut ce-ai făcut.
Sunt dispus să-ţi ofer un contract pe trei ani
ca să rămâi editorialista noastră numărul unu.
Cu o condiţie.
Să-ţi foloseşti propriul nume.
A sunat grefierul judecătorului Mayson.
E gata să dea o decizie, dar nu-l găsesc pe Daniel.
- Sună la hotel. - Am făcut-o.
El şi mama lui au plecat de o oră.
Am vorbit cu un portar care a zis că i-a urcat într-un taxi.
Sună la grefier şi spune-i să amâne.
- Unde mi-e raportul de cheltuieli? - Depus.
Ai o copie în servietă...
Nu mă uit niciodată acolo.
...şi una pe birou.
- Calendarul? - Adus la zi.
- Moţiunile de mâine? - Verificate.
Ţi-am aranjat alfabetic apelurile, ţi-am catalogat ce ai de plătit,
ţi-am şters monitorul de praf şi ţi-am tăiat legumele.
- Ţi-ai amintit să... - Încetează!
Am mai lucrat cu ciudaţi obsedaţi de control,
dar tu primeşti medalia de aur.
Trist este că nici măcar nu recunoşti
că n-ai avut niciodată un asistent mai bun
şi că probabil nici nu vei avea.
Niciun angajat temporar nu a mai vorbit aşa cu mine.
Evident, trebuiau să o facă.
Ce zici dacă mi-ai fi asistent permanent?
Încă 100$ pe săptămână.
Şi asigurare dentară.
S-a făcut.
Autobuzul 4730C va sosi în 15 minute.
4730C, San Luis Obispo, soseşte în 15 minute.
Unde te duci?
Mă duc în Seattle.
O să stau o vreme cu mama.
Să mă aranjez.
Nu aveai de gând să suni?
Trebuia să o fac. Îmi pare rău.
Mi-era teamă să vorbesc cu tine înainte să plec.
Renunţ la caz, Jane.
Şi m-am gândit că mă vei convinge să nu o fac.
Nu poţi renunţa, Daniel.
Lindsey avea dreptate.
Mi-am dat seama pe holul tribunalului.
Noah are o familie.
Carl i-a fost alături de când îşi poate el aminti.
Este singurul tată pe care îl cunoaşte.
Şi dacă aş apărea eu...
ar fi ca şi cum i s-ar prăbuşi cerul în cap.
E fiul tău.
Ai drepturi.
Ştiu.
Poate într-o zi, când va fi mai mare...
Dar mai este ceva.
Ceva ce tocmai am aflat.
Ce?
Nu era prima dată.
Când Daniel a intrat în starea de fugă, acum nouă ani,
nu era prima dată.
S-a întâmplat şi în vara când avea 10 ani.
A căzut de pe bicicletă
şi trei zile nu a mai ştiut deloc cine este.
Nu ştia cine este, unde se află sau...
Nu mai avea amintiri.
Nu am zis nimic pentru că...
N-ai vrut să-i faci rău la tribunal.
Da.
Dar lui trebuia să-i spui.
Ştiind ce ştiu acum,
cum îi pot promite cuiva că nu se va mai întâmpla?
Aşa e drept.
Pentru toată lumea.
În afară de tine.
Au trecut nouă ani.
Lumea în care trăiam a avansat, fără mine.
Şi dacă vreau să merg mai departe,
cred că trebuie să renunţ la ea.
Deci? Ce crezi?
Ce cred?
Da. Daniel a făcut ce trebuia?
Să renunţe la vechea lui viaţă?
Pentru el pare să fie corect.
Dar noi nu vorbim despre Daniel, nu-i aşa?
Te descurci bine.
Eşti puternică.
În mod normal, aş simţi impulsul de a te îmbrăţişa,
dar nu mai sunt în stare de drăgălăşenii
de când mi-ai zis că lucrezi pentru Kim.
Jane, de ce crezi că am acceptat slujba?
Nu ştiu.
Vino încoace.
Am o singură slujbă reală, aceea de a avea grijă de tine.
Şi stând la biroul ăla, am loc în primul rând.
Pentru Deb, la împlinirea a 25 de ani.
A trecut ceva vreme şi...
Ar trebui să fie mai uşor, nu?
Mi-e dor de tine. Prietenilor tăi le lipseşti.
Şi deşi ne aflăm aici sărbătorindu-ţi viaţa,
vieţile noastre sunt mai puţin...
Strălucitoare.
Da.
Totul e mai lipsit de strălucire.
- Pentru Deb. - Pentru Deb.
La mulţi ani, Deb.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro