Hänt tidigare:
Njuter du av att observera?
Vem fan är det?
- Du sa att du redan dött en gång. - Sen tittar jag på dig.
...som var på plats när kroppen hittades av polisen...
- Vad hände med Tori? - Hon är död.
Vem står på tur? Janet? Öppna den jävla dörren!
Du har ställt till det nu, Joe.
- Vad händer nu? - Jag vet inte. Det blir nog inget bra.
Det verkar så fridfullt ibland. Speciellt på morgonen.
Som en normal, vardaglig stad man kör igenom och...
...inte tänker på igen.
Men så är det inte.
- Har han gjort nåt ovanligt? - Allt Joe gör verkar normalt.
Rutinmässigt. Nästan för normalt, för rutinmässigt.
- Som om han vet att han är bevakad. - Vi är ju bevakade dygnet runt.
Bevakad av oss.
Som om han vet att han ställt till det på nåt sätt.
Som när jag såg honom i hissen.
Och efteråt, när han återvände till banken precis när valvet öppnades.
Vad ska vi ta oss till?
Fortsätter övervaka.
- Renbe. - Du kan bara inte låta bli, eller hur?
- Vad vill du? - Nu är din flickvän med också-
-och som en följd, satt även henne i farozonen.
Jag hoppas du värderar hennes säkerhet, även om du verkar strunta i din egen.
Kat?
- Din jävel! - Vad har hänt?
Vad ser det ut som? De som...
- Var de blåklädda? - Hur ska jag...
- Jag vet inte... Ja, de var blåklädda! - Vi måste härifrån.
- Nej... - Ta din väska. Jag hinner inte förklara.
Kom!
Bäst att ni två följer med mig. De är oftast tre.
Svensk text: SSG - SweSUB Group FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
- Vad fan händer? - Det enda du behöver veta-
-är att du dör om du stannar i San Francisco.
- Hur visste du att de var i min lägenhet? - Sluta fråga om du vill ha min hjälp.
Stanna bilen! Nu! - Sluta!
Kan du lyssna? Du kan inte förneka att det finns nån som vill döda dig.
- DÃ¶da oss! - Lyssna pÃ¥ honom.
- Vi fÃ¶rsÃ¶ker skydda dig. - Nu! Stanna bilen!
- Vad i... - De är snart ifatt er igen.
- Du slog henne i huvudet med pistolen! - Du hade inte gjort det.
Hon lyssnade inte. Jag åkte förbi din lägenhet och hämtade ditt pass.
Jag tog hennes också. Trafiken flyter på bra.
- Vi har runt en timme till flygplatsen. - Flygplatsen?
Flyget till Rom går om fyra timmar. Om de inte hittar er där först.
- Jag vill veta är vad planen är. - Planen?
Ja, med den nya tjejen i stan. Den här Erika...
- Psykoslynan, som bara vill döda dig? - Hon behöver lite tid att anpassa sig.
Jag väntar inte på att få halsen avskuren medan hon anpassas.
- Du är inte dålig du, mr Blackham. - Skratta du-
-men du vet inte vad hon vill. - Vet nån var hon är just nu?
Här är jag.
- Vad gjorde du där inne? - Fixade till lite frukost.
Bara så där, va? Valsar runt i köket och fixar frukost?
Nåt sånt. Har aldrig gillat kinamat. Killarna där inne gör vad man vill ha.
Det är bara att be dem.
- Är det riktiga amerikanska bacon? - Ja, lukta.
- Får jag... - Skaffa din egen.
- Hej, snygging. - Hur går det, Erika?
- Är det bacon? - Ja, vill du ha lite?
- Jag drömmer om bacon varje morgon. - Varsågod.
Det var så himla gott.
- Vad är ditt problem, Blackham? - Du och din flickvän.
Jag skulle inte göra det om jag var du.
Är det så det kommer att vara, va? Visst.
Jag har sett nog med kvinnofängelse- filmer för att förstå den blicken.
Och titta...
Hon gillar det.
Precis vad jag behöver just nu, en kärlekstriangel.
- Har du hört nåt uppifrån? - Jag har hört tillräckligt.
- Och? - Inget du behöver veta.
- Tack. - De svarar snart nog. Fram till dess...
...behövs du där ute.
Bara kärlek ger mig sorg, eller hur?
Det ger mig mer glädje än du nånsin kan föreställa dig.
Gå. Nu.
Jag behöver några saker från affären.
- De har väl allt här? - Ja.
Allt utom en biljett härifrån.
- Ska du med? - Jag tar nog ett bad.
Det var ett tag sen jag kunde göra vad fan jag vill, när jag vill.
- Vi ses om en stund. - Visst.
Fan.
Hej.
Vad tänker du på den här morgonen, mr Blackham?
Vi kommer aldrig härifrån. Aldrig nånsin.
Tror du det?
Jag insåg just att jag är fast med er förlorare resten av mitt sorgliga liv.
Sen jag kom hit, har jag blivit slagen, kritiserats, behandlats som nån clown.
Tja, ditt beteende har inte precis varit exemplariskt, mr Blackham.
Jag är inte riktigt säker på vad det betyder. Men jag är inte den du tror.
- Vem tror du att du är? - Nån som är trött på hur saker är.
Nån som är trött på att vara springpojke.
Nån som inte ska ta mer skit från idioterna som driver det här stället!
- Har du tid? - Vad är det?
Det är en konstig sak. Jag trodde att hissen var trasig.
Fastnar på första våningen. Jag trycker på knapparna och inget händer.
Så jag gör mig redo för trapporna, då öppnas dörrarna. Där står din man, Joe-
-som om det inte var nåt fel på hissen. - Joe är inte min man.
Och den hissen, den visar sex våningar, men det finns bara tre...
Det var inte hissen jag reagerade på. Det var hans ansiktsuttryck.
- Vad för uttryck? - Som att han åkte fast för nåt.
- Han är en bra kille. - Kanske.
- Jag känner honom inte som du. - Vad är det du försöker säga?
- Det lyser "tjallare" om honom. - Nej, det är fel kille.
Jag tror inte det. Det kallas intuition...
Ett sjätte sinne man utvecklar under 10 år av förföljelse.
Men den mannen har nåt att dölja. Jag ska hålla ögonen på din grabb.
Vi ses.
Oroa dig inte. Som jag sa, jag skyddar dig.
Hon blev övertygad om att hon var en sagoprinsessa-
-som av misstag snubblade in i den här världen av människor.
Så varje morgon under nästan ett år, stod hon utanför-
-bredvid dammen på vår bakgård, med slutna ögon och väntade-
-på att älvorna skulle föra henne tillbaka till hennes värld.
Och även när hon blivit vuxen-
-kunde jag fortfarande se en skymt av den här sagoprinsessan.
Hon trodde aldrig riktigt att hon var en del av den här världen.
Och jag saknar henne verkligen. Jag saknar hennes leende.
- Jag saknar den tiden som... - Lögnare!
Du gjorde hennes liv till ett helvete! Hur kan du stå där och låtsas vara nåt-
-annat än mördaren av ditt eget kött och blod?
Alla lägger ner sina vapen nu, tack.
För Tori skull.
Mark... Vad fan?
Ursäkta!
- Mark. - Vänta! Jag vill ställa några frågor!
Det är synd på en så vacker kvinna att ha en börda som honom.
- Är du galen? - Du pratar italienska.
- Måste du jaga efter ett gäng ligister? - Han vet nåt. Vi måste prata med honom.
- Det finns inget "vi" här. - Kat, lyssna...
Nej, lyssna på mig. Du drar med mig på ett flyg till Rom-
-med en hemsk huvudvärk, tack vare Edick, och sen till en begravning-
-där ett gäng ligister nästan öppnar eld. Sen beslutar du dig för att jaga dem.
- Som nån galning! - Om du bara kunde lyssna på mig.
Jag ska tala om vad jag ska göra, Mark. Jag tar nästa flyg hem-
-och när jag är hemma, ringer jag polisen, FBI eller CIA-
-och jag berättar vad som pågår. Sen går jag tillbaka till min terapeut-
-för att lista ut varför jag har så dålig smak för män.
Jag är ledsen att vi blev inblandade, men ingen kommer att hjälpa oss ur det.
Vi är i fara. Och den killen är det enda spår vi har.
Fan ta dig, Renbe.
Jag vet. Jag har alltid sagt att det är nåt konstigt med Joe.
Men jag förstår inte att han blir misstänkt för att han går in i hissen.
Siffrorna rörde sig inte.
Och han kom tillbaka till banken precis efter att valvet öppnats.
Det är knappast avgörande bevis för att Joe är inblandad i allt det här.
Vad pågår?
Jag har precis förstört varenda möbel i mitt rum!
Känner ni lukten av det jag tillagar här?
Från och med nu finns det två grupper av människor.
Grupp A: Redo att bekämpa de mäktiga.
Grupp B...
För kärringar, nöjda med att finna sig och tar vad de får!
Så du ska gå runt och slå sönder saker?
Vem vet? Jag kanske bränner alla kläder och går omkring naken.
Gör inte det är du snäll.
Från och med nu ska jag kontrollera mitt lilla hörn av det här stället.
Ni borde prova det.
Kontroll är makt.
Och makt...
...känns jäkligt bra.
- Precis den mannen jag ville träffa. - Jaså? Varför det?
Efter dig.
- Vem är du? - Bara en kille.
- Verkligen? - Kidnappad mitt i hans liv.
Undra vem du är.
- Definitivt nån du ska oroa dig för. - Det är bra, men du förstår-
-att resten av oss kom hit tillsammans. Du dyker upp efter att Tori försvinner.
Det oroar mig.
Det är några klassiska tjallarstrategier där, mr Joe.
Lägger över tvivlen på nån annan, eller hur?
Du kanske har lurat de andra, men inte mig.
Bara så att du vet.
Och håll dig borta från Janet.
Hör du? Jag har förstatjing.
Jag hoppades att du skulle hjälpa mig att hitta honom här i Rom.
Kom igen, nån måste veta var han bor.
Nej, jag vet inte vem jag har att göra med. Berätta. Vänta!
- Alla är rädda för den här killen. - Ja, och jag vet varför.
Han har gripits för misshandel, droger, spel och utpressning.
Jäklar. De hittade oss.
Det verkar som din bror fortsätter att dra åt sig problem, va?
- Ja, det gör han sannerligen. - Tyvärr har din börda blivit vår.
Snälla... Följ med oss.
- Du verkar må dåligt. - Det är det sötsura fläsket.
Att Erika stirrade hotfullt hjälpte inte heller min matsmältning.
- Jag märkte det. - Har hon sagt nåt till dig?
- Varför skulle hon det? - Jag litar inte på henne.
Det är lustigt, för hon sa samma sak om dig.
Som vad?
Du säger inte så mycket. Det är lätt att tro att du döljer nåt.
Gör du det också?
Ja, det gör jag.
Om jag skulle berätta allt om mig...
Jag menar, allt.
Skulle det hjälpa? Skulle det hjälpa dig att lita lite mer på mig?
- Lite, kanske. Ja. - Vad vill du veta?
- Bara så där? - Visst.
Var är vi, Joe?
Joe?
Joe? Mår du bra?
Kan nån hjälpa till!
Jag blir bra. Jag behöver bara lite vatten eller nåt.
Jag klarar mig.
Började du festa lite tidigt, Joe? Har du supit hela dagen?
Jag dricker inte.
- Mår du bra? - Nej, det är nåt som inte stämmer här.
- Jag behöver bara lägga mig. - Jag följer med dig.
Nej, jag okej. Jag... Jag behöver bara vila.
- Jag klarar mig. - Okej.
Kom igen, Tom. Sluta nu.
Vi är journalister.
- Titta på våra ID. - Alla med en laserskrivare-
-och en lamineringsmaskin kan göra ID. - Vi spårar Janet Cooper.
- Varför skulle jag bry mig om henne? - Samband med mordet på Tori Fairchild.
- Hur är det möjligt? - Deras försvinnanden är likartade.
- Hur är de lika? - Jag vet att det låter konstigt, men...
...det är de här blåklädda männen.
- Killar i blått? - Ja, de är kopplade till nån form av...
Nån form av organisation eller nåt.
Jag vet att det inte är mycket att gå på.
- Men jag har retat upp dem. - Hur då?
Jag är inte säker.
Men de gör allt de kan för att jag inte ska komma för nära sanningen.
Vad är sanningen?
- Jag är inte säker. - Inte? Jag kollade upp dig lite.
Kalla dig själv för journalist, är lite väl bra, tycker du inte det?
Och San Francisco-registret är bättre lämpat för fiskinslagning än läsning.
En tidning som din har knappast råd att skicka journalister till Rom.
Så jag frågar dig en gång till om den verkliga anledningen!
- Jag berättade precis! - För guds skull, berätta sanningen!
Bra idé, om du värderar ditt liv. Berätta!
Janet Cooper är min fru.
Min ex-fru. Och mor till min dotter.
Han talar sanning. Ge honom en chans att visa dig.
Nej.
Joe?
Hej, Tom.
Upp med dig. Jag ska ordna lite vatten.
Herregud.
Här.
Ser du vad du fick mig att göra? Bryta mot protokollet.
- Är det här deras svar? - Jag vet inte.
Det är lite fegt...av dem, eller hur?
Att använda gift? Varför inte en exekutionspluton?
Eller nåt mitt i stan? Det här...är åt helvete.
- Jag önskar att jag kunde hjälpa till. - Jag vet. Det här måste ta slut.
- Jag kan inte störa programmet. - Nej, det vill vi inte göra.
Jag har ägnat hela mitt liv åt det här programmet.
Och jag tror att det här är det viktigaste som finns.
- Du brukade tro det också. - Ja...
Jag är ledsen, min vän.
- Det är jag verkligen. - Jag också.
Victoria var en levnadsglad tjej. Hon var väldigt speciell.
Vi var kära i varandra.
Hennes far såg vår relation som obetydlig och försökte att förstöra det.
När han fick reda på att... vi skulle gifta oss...
Hon försvann. Och nu är hon borta.
Jag har spårat de här blå killarna.
- Tror du att ambassadören ligger bakom? - Frankly Fairchild kan göra vad som helst.
- Du kan ha rätt. - Han hör ihop med de som gjort det.
Vi kanske ska snoka runt lite på ambassaden.
- Det är nog inte matförgiftning. - Vad är det då?
Det kan vara nån kemikalie. Hans puls går i taket.
Vad betyder det?
- Blev han förgiftad? - Av vad?
- Och av vem? - Av dårarna bakom kamerorna!
- Vad för förgiftning? - Det får vi bara reda på med prover.
- Det måste finnas nåt motgift. - Det kan bli värre om vi ger fel.
Jag kollar apoteket. Nån borde kolla maten på restaurangen.
Det fixar jag.
- Nu låter vi honom vila. - Jag tänker inte lämna honom.
Du kan inget göra. Tro mig.
Hon har rätt.
Kom.
Håll ut, Joe. Snälla, håll ut.
- Hur går det för honom? - Inte bra.
Hur går det för dig då?
- Jag hade väl fel angående honom. - Vad spelar det för roll?
Jag ville inte orsaka smärta. Det var inte det jag ville.
- Vad var det du ville då? - Skydda dig.
Jag behöver inget skydd. Inte av dig eller nån annan.
- Kan jag stå till tjänst, fader? - Jag vill prata med ambassadören.
- Det får du säkert...tids nog. - Tålamod, fader.
- Jag jobbar fortfarande på det. - Det gör vi alla.
Du får ta det lugnt. Vi har tillräckligt med fiender här.
Säkerheten är stramare än Fort Knox.
- Nu slappnar vi av och njuter av maten. - Jag är inte hungrig.
- Det är du visst. - Nej.
- Hur gick det? - Jag är ledsen, tack.
- Ska jag ringa en doktor? - Nej. En stol blir bra.
Tack för din omtanke, fader. Jag mår bra. - Ambassadören...
Vår församling blev förtvivlad när vi fick reda på att din dotter var död.
Tack för er omtanke. Det har varit en svår tid.
- Varsågod. - Tack.
Checkpoint tre. Grönt.
Vem är du?
- Jag blandade två motgift. - Okej, bra.
Inte precis.
Det här gör att han spyr om tre minuter.
Men om giftet är kemikalie-baserat kan han till och med dö.
Det här träkolet kan absorbera giftet-
-eller så kan det orsaka en värre reaktion och döda honom.
Så båda kan rädda honom och ta livet av honom.
Ingen förtjänar det här. - Hör ni, era sadistiska jävlar?!
- Lugna ner dig. - Vi måste göra nåt.
Prova det här.
- Vad är det för nåt? - Vodka.
Jag har sett samma symptom förut när jag satt inne.
Tjejer förgiftade sig själva och gjorde droger av kylarvätska.
Etylenglykol. Hon kan ha rätt. Alkoholen kan neutralisera kylarvätskan.
Det är värt ett försök. Får jag det. Vad sysslar du med, Erika?
Joe!
Joe. Är du fortfarande med oss? Jorden till Joe, kom!
Jag har nåt här. Det kommer att rädda ditt liv.
Här är haken:
- Du måste berätta sanningen för oss. - Vad sysslar du med?
- Hon ordnar fram sanningen. - Ge honom botemedlet.
Här är det.
Det är ett enkelt ja eller nej, Joe.
Är du en av dem?
Titta inte på henne! Du ska titta på mig!
Svara på min fråga.
Är du en av dem eller inte?
Det var väl inte så svårt?
- Är han död? - Vad spelar det för roll?
Om han inte är död...och är en av dem... så tänker jag ta livet av honom själv!
- Vi har ingen användning för honom. - Förutom att pumpa på information.
Eller nån att förhandla med.
Vi får söka igenom varje kinarestaurang mellan Rom och San Francisco.
Jag åker hem, Mark. Jag har ett liv. Jag är trött på det här.
Att se dig jaga din ex-fru tvångsmässigt...
...och släpa med mig...
- Du är fortfarande sparkad om du undrar. - Visst.
Renbe? Titta.
Vi är inlåsta.
Kom igen!
- Hejsan. - Hej.
Vänta! Sätt dig upp sakta.
Tack.
Vad hände?
- Kommer du inte ihåg? - Inte allting.
Kommer du ihåg vad du sa?
Gör du det?
Ja... Jag kommer ihåg.
Jag gav dig så många tillfällen att berätta sanningen.
Jag är ledsen.
- Jag ville berätta. - Jag litade på dig.
- Jag ville bara skydda dig. - Våga inte snacka skit.
Jobbar du för idioterna bakom kamerorna?
Ja.
Vad ska vi göra med dig, Joe?
Skål för oss, snygging.
Svensk text: SSG - SweSUB Group FRiEND och Incubator