Din urmă în Persons Unknown: - Suntem amândoi morţi?
Eu sunt mort... Dar tu... tu ai fost salvat.
- Tori... - Credeai că am murit, nu-i aşa?
Părintele Joe a fost preot aici... Agenţii l-au luat din această biserică.
Este directorul, Joe.
Dacă ai muri, ar da cineva doi bani pe asta?
Vom continua să căutăm până când o vom găsi pe Janet, împreună.
Întoarce-te Joe!
Dacă aleg programul, pot să trăiesc.
Nu alegi tu programul, programul te alege pe tine.
Niciodată... nu poţi părăsi programul, Joe. Niciodată!
Nimeni nu părăseşte programul.
Joe!
Joe?
Sunt eu, Janet.
Va fi bine. Nu-ţi voi face niciun rău.
Probabil, ar trebui să ne întoarcem la hotel.
- Unde l-ai găsit? - Afară.
Măcar pe mine au pus o rochie.
- E rece. Mi-e frig. - Hei!
- Merci! - Ce s-a-ntâmplat acolo, prietene?
Nu ştiu.
O, salut!
S-a întors Joe. L-am văzut din camera mea. E gol puşcă.
Nu pot spune că mă bucur să văd că te-ai întors.
Dar, poate că acum, primim nişte răspunsuri.
Joe... unde-ai fost?
- Nu ştiu. - Nu ştii? Încearcă să ghiceşti.
Afară... în frig.
Ai fost afară, tot timpul ăsta?
- Ştii ce zi e azi? - Nu.
Crezi că ei ţi-au făcut asta?
- "Ei"? - "Programul"... aşa l-ai numit.
Ştii de program?
- Cum? - Tu ne-ai spus.
Nu... nu ştiu despre ce vorbeşti.
De fapt, nu...
Nu ştiu cine sunteţi voi.
PERSONS UNKNOWN - sezonul 1, ep. 9
=ROSub-VTeamEN=
=ROVEN-SubTeam=
AÅŸ vrea sÄƒ comand niÅŸte mÃ¢ncare la pachet.
NumÄƒrul 47, specialitatea cu bame.
Mă scuzaţi...
Aş vrea să comand nişte mâncare la pachet.
Numărul 47, specialitatea cu bame.
Deschide!
Tom! Sunt eu!
Unde-i comandantul? Şeful? Tipu' care conduce?
Trebuie să vorbesc cu el.
Vrei să spui că-i mort?
Uită-te la mine!
Tom este mort?
Tom! Ce se-ntâmplă?
Hai, omule! Nu mă lăsa aşa!
Tom! Nu mă lăsa aşa!
Tom!
Bine.
Tom!
Am făcut o simplă cerere pentru o linie de comunicaţii cu Foxtrot Tango Niner.
Intenţionam să chem directorul online, dar m-am gândit: Mai bine, mai verific o dată!
Şi bine am făcut... pentru că cererea nu a fost îndeplinită.
Crezi că ar fi o imagine plăcută...
pentru director să afle că biroul de comunicaţii nu-şi face treaba?
Mă întorc la postul meu.
Dacă linia nu este funcţională până când ajung eu acolo...
vor avea loc restructurări... cu pagube extreme.
Acum, treci la treabă! Acum!
- Vroiam să văd ce faci... - Sunt bine.
- Ba nu eşti. - Nu, ai dreptate... nu sunt.
Tocmai când credeam că am un sprijin pentru locul ăsta...
şi pentru toţi acei oameni, totul redevine ciudat.
Ascultă-mă!
- Tu eşti cea mai puternică dintre noi. - Asta, clar, nu-i adevărat.
Nu, Janet. Chiar eşti.
Te-ai uitat în jurul tău, în ultima vreme?
"Înfrângere" e scris peste tot pe chipurile lor.
La asta duce locul acesta. A reuşit chiar şi cu mine.
Simt... simt cum mă trage în jos.
Dar acum, tu...
Pun pariu cu tine că asta i-a călcat rău pe nervi.
Cred că din cauza asta l-au auncat pe Joe înapoi aici.
Doar ca să-ţi răspundă ţie.
Eşti singura pe care ei n-au înţeles-o...
Eşti singura pe care n-au învins-o...
Asta i-a făcut să se teamă de tine.
Doamne, urăsc locul ăsta. Ştii ce vreau?
- Ce vrei? - Ştii locul ăla din piaţă?
- Gleason? - N-aş putea spune că-l ştiu.
Fac... un cheeseburger dublu cu de toate... şi când zic de toate...
ceapă prăjită, ciuperci, chili... de toate.
- Asta vreau. - Mult noroc cu asta.
Ştii ce vreau cu adevărat? Chiar mai mult decât un cheeseburger dublu de la Gleason?
Să fiu cât mai departe de gaura asta de gunoi de ţară, cât mai curând posibil.
Păi, amândoi vrem asta, Mark, dar cărţile noatre de credit sunt pe limită...
Mobilele noastre nu au reţea aici. Mai avem cam 200 de pesos pe numele nostru...
Aşa că, iată unde-am ajuns!
Şi tot ce faci tu e să citeşti ziarul.
Dacă vrei să ştii, citesc anunţurile.
Anunţurile?
Exact.
Vorbesc acceptabil spaniola, am un cap foarte bun pe umeri...
şi dacă fac cada aia să meargă, curăţ destul de bine.
Aşa că, îmi închipui că, într-o lună pot să fac rost de un bilet de plecare.
Deci, ăsta-i planul tău... să-ţi iei un serviciu?
- Cam aşa ceva, da. - Ca să poţi cumpăra două bilete de avion?
- Ai o idee mai bună? - Nu, dar... ştii...
- Stai, stai stai! - Ce? E doar administratorul hotelului.
Mark Cooper? Cunoscut şi ca Mark Renbe?
- Da. - Veniţi cu noi, vă rog!
Autorităţile din San Francisco au emis un mandat de arestare pe numele lui...
iar ţara mea a fost de acord să-i lase să te ia înapoi.
- Care sunt acuzaţiile? - Două acuzaţii de crimă una de răpire.
- Hei, Joe! Ce mai faci? - Nu tocmai bine.
Numele meu e Moira, în caz că nu-ţi aminteşti.
- Regret, nu-mi amintesc. - E-n regulă.
Da, ascultă, vroiam să-ţi spun că, dac-aş putea să-ţi fiu de ajutor...
Dacă vreodată simţi nevoie să vorbeşti cu cineva...
să poţi să treci peste ce s-a întâmplat, eu sunt aici.
- Merci. - Uite... ce vreau să spun, e că...
atunci când vei fi gata să ne împătăşeşti ceea ce evident ştii...
despre motivele pentru care am fost răpiţi, ţinuţi ostatici, abuzaţi psihologic...
ştii unde să mă găseşti.
Dac-aş putea fi de ajutor, aş face-o. Dar, cinstit, nu ştiu nimic.
Păi, asta-i interesant... nu credem în pretinsa ta amnezie, Joe...
aşa că, m-aş gândi mult timp înainte să ţin la vraja asta, că nu se va termina bine.
Îţi garantez.
- Consideraţi cazarea satisfăcătoare, dle? - Ce?
Dacă aveţi nevoie de prosoape sau cearşafuri sau...
sau gheaţă, sau orice... orice altceva...
sunaţi clopoţelul pentru servicii.
Ok, bine. Merci!
Recepţia. Cu ce vă pot ajuta?
Ai putea începe prin a-mi spune ce dracu' se întâmplă acolo?
Credeam că ştiţi... ă... am presupus...
Ai fost sau nu instruit să-l monitorizezi pe Joe Tucker?
Am primit o notificare că se reîntoarce, ă... dar m-am gândit că...
Gândirea nu era în fişa postului tău când am verificat ultima dată.
- Ă... da. - Nu vorbi!
- Nu te mişca până intră directorul online. - Bine.
Am spus, nu vorbi!
3, 2, 1!
Bună ziua! Merge ăsta? Merge ăsta?
- Mă auzi? - Da, ă... bună ziua!
- Ai interacţionat cu Joe Tucker? - Puţin.
- Crezi că e competent? - Ă...
- Da sau nu. - Ă, nu.
- Care-i evaluarea ta? - Se, ă... poartă ciudat.
Aş vrea să vorbesc cu ofiţerul superior de la faţa locului...
sau cu cineva care are pregătire în analiză comportamentală.
Sunt... doar eu... acum.
Ă... nu sunt alţi ofiţeri... în viaţă...
în acest moment.
Eşti doar tu? Înlocuitorul nu a sosit?
Da, domnule. Doar eu.
Stai cu ochii pe dl Tucker. Priveşte şi raportează tot ceea ce face.
Vom reveni cu alte instrucţiuni.
Scuze, nu înţeleg.
Bine...
Ajutor! Ajutaţi-mă, vă rog!
Ajutor! Vă rog!
Mulţumesc, Doamne!
Dac-aş avea cât de cât cap, te-aş lăsa să putrezeşti aici.
Cum ai făcut-o?
O, e suficient să spunem că, acum, chiar cred că neştiute sunt căile Domnului.
Părinte Luis!
Sper că ştii ce faci, domnişoară!
Pe aici!
Ai o prietenă foarte bună cu tine, fiule. Sper că-ţi dai seama de asta.
Într-adevăr, părinte. Chiar că am.
Trebuie să ne grăbim, dacă vreţi să vă trec graniţa.
Urcaţi-vă!
- Stai o clipă! Astea-s... coşciuge? - Da. Urcaţi-vă!
Totul pare să se ducă dracului în mare grabă, dle Ulrich. De ce?
Au fost nişte greşeli de calcul, indiscutabil.
Pentru prima dată, în mai bine de o decadă...
avem cel mai promiţător candidat pentru nivelul 10.
Iar noi avem greşeli de calcul?
Am investit cam multă energie personală în acest proiect.
Nu ne permitem nicio greşeală.
Cum bine ştiţi, nu vă împărtăşesc părerea deosebită despre Joe Tucker, dnă Director.
Trebuie să nu laşi niciodată sentimentele personale să interfereze cu ecuaţia.
Te-am învăţat mai mult decât atât.
E rece.
Vă asigur, e totul sub control în această privinţă.
Ţine-mă la curent! Şi ia-o cu tine!
Probabil că-i poţi găsi ceva mai potrivit. Gestionarea gunoaielor, probabil.
Desigur.
Personal, cred că faza cu Joe e bună.
Cum ar putea revenirea lui Joe să fie un lucru bun?
Ştie unde sunt toate butoanele şi nivelele şi, într-un fel, e de partea noastră.
De ce suntem, încă, la chestia asta "noi împotriva lor"?
Aveţi un aranjament perfect aici. De ce se vaită toată lumea?
Nu cred că Joe ne mai e de vreun folos, în vreun fel sau altul, în acest moment.
Cel mai bine ar fi să-l evităm şi să rămânem la planul nostru.
Pe bune? Avem un plan?
Nu, nu sunt de acord, Graham! Joe poate fi singura nostră şansă de libertate.
E valoros. Întrebarea e cum îl putem folosi cât mai bine?
Dacă ajungem la concluzia că nu-i de niciun folos, îl eliminăm din ecuaţie.
Salutare, Joe!
Tocmai vorbeam despre tine.
Hei...
Aşa, între patru ochi, mă bucur că te-ai întors.
- Te bucuri? - Da, poţi să fii sigur.
S-ar putea să nu-ţi aminteşti, dar tu şi eu eram într-o relaţie tare bună...
chiar înainte să dispari, într-un mod misterios.
- Aveam? - Da.
Am încasat şi-un glonţ pentru tine, prietene... Chiar aici!
M-a durut nenorocirea, nu mă deranjează să recunosc.
Regret, nu-mi amintesc.
Da, păi... eu îmi amintesc... şi asta contează.
Ceea ce încerc să spun e că, îmi cam eşti dator...
Şi, după socoteala mea, a cam venit timpul să te revanşezi.
E numai mâncare chinezească aici...
Da, e oarecum adevărat. Dar, dacă te duci acolo, în spate, ei îţi fac orice vrei tu.
Urăsc mâncarea chinezească.
- Bună! - Bună!
Bănuiesc că nu-ţi aminteşti de mine, nu-i aşa?
- Cum te cheamă? - Janet.
Nu. Nu-mi sună cunocut.
Păi, era o vreme, nu cu mult timp în urmă, când eram apropiaţi.
Sau aşa credeam eu.
- Pare improbabil. - Cum aşa?
Că nu prea eşti genul meu.
Ei bine, mi-ai spus că e o cale de ieşire...
şi mi-ai promis că ne ajuţi pe toţi să plecăm de aici.
Încearcă, dacă poţi, să-ţi aminteşti, Joe. E foarte important să-ţi aminteşti.
Aşa cum ţi-am mai spus, mi-ar plăcea să te ajut. Dar nu pot.
Îi vezi pe toţi ceilalţi de acolo? Vor să te bată până vorbeşti.
Sunt bineveniţi să încerce.
- Nu - ştiu - nimic! - Ba da, ştii.
Ai spus asta şi nu minţeai... O gaură, o uşă, un cod secret, o ieşire de urgenţă!
E o cale de ieşire de aici! Trebuie să fie!
Haide, Joe! Te rog, ţi-ai amintit înainte. Trebuie să-ţi aminteşti şi acum.
Janet!
Eşti bine?
- Eşti bine? - Lasă-l!
- Eşti bine? - O, Doamne!
- Uite, eu zic să-l vânăm pe nenorocit. - Hei, e mai uşor de zis decât de făcut.
Ba nu, e destul de uşor: îl găsim şi-l eliminăm.
Sunt mai interesat să mă asigur că suntem toţi bine.
Haide, McNair! Ţi-am văzut dosarul!
Nu eşti exact genul care se dă la o parte când trebuie făcut ceva.
- Există metode să faci treaba cum trebuie. - Nu cred că ne permitem acest lux, sergent.
Ştiţi, voi n-aveţi de cât să vă jucaţi meciul ăsta idiot dacă vreţi...
dar eu mă duc sus să trag un pui de somn. Raţa la cuptor mă face somnoros.
- Nu te duci nicăieri, Blackham! - O, nu, greşeşti! Chiar mă duc.
- Cred că ai tot dreptul la somnul acela. - Da, acum te-ai prins, surioară!
Desigur, nu ştim unde-i Joe, acum. Ar putea fi în camera ta, aşteptându-te.
O, Iisuse! Chiar trebuia să zici asta, nu-i aşa?
- Uite, nu-l putem omorî, pur şi simplu. - De ce nu?
- Care ar fi scopul? - Uite ce...
Acolo de unde vin eu, dacă un câine rămâne fără stăpân, îl punem jos repede şi sigur.
- Joe are valoare. - Nu şi pentru mine.
Sunt de acord. Cu cât îl găsim mai repede, cu atât mai bine.
Acum, parcă are sens. Bine, s-o facem.
Pune-mă în legătură cu directorul de noapte.
- O, mulţumesc Doamne! - Chiar ai declanşat o alarmă roşie?
- Da, dle, eu... - Nu eşti autorizat să dai o alarmă roşie.
- Da, dle, ştiu. - Rescriu procedura de blocare.
- Ă, dar... - Credeam că ne-am înţeles...
să nu faci nimic, cât timp n-ai veşti de la mine.
Joe e cont propriu, dle. Iar restul oaspeţilor organizează un linşaj.
Oraşul... oraşul nu mai e în siguranţă. M-am baricadat în birou.
Te plângi cumva? Pentru că nu trebuie să-ţi reamintesc...
cât timp şi energie s-au cheltuit cu reprogramarea lui Joe.
Directorul consideră că el are valoare. N-am vrea s-o dezamăgim, nu-i aşa?
Nu, dle.
Unde-i Joe Tucker acum?
Nu sunt sigur.
Nu este înregistrat de către niciunul dintre senzori, cel puţin nu în sistemul meu.
Nu-ţi pot oferi niciun fel de sprijin, chiar acum.
Va trebui să te descurci în această situaţie singur, cât de bine poţi.
- Nu cred că pot, dle. - Poţi şi o vei face.
Reintegrează-te în scenariu.
Găseşte-l pe Joe! Aştept un raport complet în cel mult o oră.
- Unde-ar trebui să începem? - Ok, acum vorbele au sens...
- Ştii, n-are cum să fie acolo! - De unde ştii?
Moira, n-are cum să fie acolo! Nu-i loc să te ascunzi acolo. Nu-i loc să te ascunzi.
Dacă nu l-aş fi văzut pe Joe Tucker cu ochii mei, n-aş fi crezut ce sugeraţi voi.
O organizaţie mondială, răpind cetăţeni nevinovaţi...
- Pare fantastic de imposibil. - Ştiu, părinte.
Oricine ar fi venit la mine cu o poveste aşa nebună, l-aş fi aruncat afară din birou.
- Mi-aş fi dorit s-o fi făcut-o eu. - Deşi... există poveşti...
în satele din zona asta, spunând despre nişte lumini stranii, noaptea.
- Şi, apoi, mai sunt "azules"... - Cine? Albaştrii?
Dar le-am considerat poveşti amuzante spuse de ţărani săraci şi superstiţioşi...
şi nimic mai mult.
Unde sunt aceste sate? Cum putem ajunge acolo?
Haide!
Aici!
Pe acolo!
- O să murim! - Nu te opri!
"Reintegreză-te în scenariu!"
Îţi spun eu ce-am să fac: mă reintegrez dracului în altă parte decât aici!
Da, dle!
Pot să vă ajut, dle?
Nu ştiu. Poţi?
Ă... poate vă pot trezi interesul cu specialitatea de bame?
- Specialitatea de bame? - Da, ă... specialitatea de bame.
- Ce sunt bamele? - Bamele sunt legume verzi cu formă conică.
- Ce poţi să-mi spui? - Mă tem că nu prea multe. Cum vă simţiţi?
Ca şi cum un picamăr face ore suplimentare în capul meu.
- Păi, sunt sigur că e doar ceva temporar. - În ce săptămână suntem?
- Nu sunt autorizat să vă spun... - La dracu' cu protocolul!
Am fost aruncat în mijlocul unui ciclu, vreau nişte răspunsuri.
Îmi cer iertare, dle, dar aţi fost aici de la început.
- Deci e adevărat. - Da.
Am avut contact anterior cu aceşti participanţi.
Da.
Tom... este...
Mort. Mă tem că da, dle.
Şi femeia asta... Această Janet...
Cea pe care am atacat-o... O ştiam?
Da, dle. O ştiaţi foarte bine.
Poate că o ceaşcă de ceai fiebinte ar fi bun?
- O, Dumnezeule! Doamne! - E în viaţă?
- O, Dumnezeule! - E terminat.
- Se pare că omul tău, Joe, a fost ocupat. - Păi, ce putem face acum?
Bine, trebuie să-l ducem înăuntru! Gata, toată lumea la trei, ridică!
1, 2, 3!
- Trebuie să-l eliminăm pe Joe! - Ba n-o să facem asta.
Trebuie să-prindem înainte să ne prindă el pe noi.
De ce nu-i lăsăm pe ei să aibă grijă de ăsta?
- Ok, pe bar! Pe bar! - Nu.
N-am să stau cu mâinile în sân şi să las pe cineva să mă împuşte.
Atenţie! Atenţie! Atenţie! Bine, către mine la trei: 1, 2, 3!
Trebuia să ne fi ocupat de el până acum, la naiba!
Dar este exact ceea ce vor ei să facem! Nu vezi asta?
N-am fost manipulaţi destul? Adică, ne joacă pe degete.
- Ştii, asta-i din cauza ta. - A mea?
Pentru că Joe te iubeşte. Din cauza asta fac toate astea.
Păi, asta nu-i adevărat. Eu... eu... nu poate fi adevărat.
Nu te feri, ochi frumoşi. Nu cum să nu fii ceea ce eşti.
- De ce s-a luat Joe de tipul ăsta? - Nu ştiu. Dă-mi un prosop!
- Păi, asta nu schimbă nimic. - Dar o putem folosi în avantajul nostru.
- Ce vrei să spui? - N-o foloseşte nimeni pe Janet ca momeală.
- Uite, dacă-l ademenim pe Joe într-un... - Ascultă, căţea! De Janet nu te atingi.
Ne asigurăm că nu i se-ntâmplă nimic, dar Joe trebuie prins. Şi trebuie prins acum!
E corect, va trimite un mesaj serios celor care ne ţin aici.
De acord, dar o vom face fără Janet!
Nu, Moira are dreptate! Eu sunt alegerea logică.
- Nu trebuie să faci asta! - Ba da, trebuie.
- Vom fi acolo. Vom avea grijă, bine? - Nu.
Nu se va arăta dacă va mai fi cineva prin preajmă, aşa că trebuie s-o fac eu.
Doar eu!
Explică-mi, dle Ulrich! Explică-mi acum!
Am făcut paşi în transportarea directorului de noapte în afara oraşului.
- Starea condiţiei lui? - Critică, mă tem.
Ajută-mă să înţeleg: cum s-a întâmplat acest incident nefericit?
Unele lucruri se întâmplă, dnă Director. Întotdeauna există un risc.
Clar, nu toată reprogramarea lui Joe Tucker a fost un succes.
- Există o marjă de predictibilitate... - Nu îmi dai tu mie lecţii, Liam, nu-i aşa?
- Nu. Sigur că nu! - Pentru că sunt pe deplin conştientă...
de toţi factorii de risc din fiecare scenariu.
Fiindcă le-am conceput pe majoritatea dintre ele. Dar asta-i o eroare, pur şi simplu.
O eroare pentru care te consider direct răspunzător.
- Nu se va repeta. - Nu, nu se repeta.
Nu se va putea repeta!
- Avem idee unde suntem? - Sigur că nu. Nu ne putem opri, totuşi.
Să-ţi petreci noaptea într-o pădure sud- americană e ceva ce, sigur, nu ne dorim.
Asta-i sigur.
E-n regulă, e-n regulă!
Ştii, acum două săptămâni eram editor la ziar.
O cârpă jegoasă, de acord, dar o spun cu mândrie.
Aveam un instructor de gimnastică de trei ori pe săptămână...
şi aproape că terminasem de plătit BMW-ul din 2007.
Aveam o viaţă. Iar tu tindeai să faci parte din ea.
- Tindeam? - Iar acum cutreier pădurea...
ajutându-te, probabil, să găseşti pe cineva la care ţii mult mai mult decât la mine.
Ştii, am călătorit în Europa şi America de Sud...
şi asasini nebuni au tras asupra noastră...
iar dacă scăpăm... lumea probabil crede că m-ai răpit, dar, de fapt sunt aici...
din proprie voinţă, ceea ce înseamnă că nu mai am un serviciu la care să mă întorc.
- Kat! - Nu! Ştii ceva?
Trebuie să ştiu: chiar faci asta pentru Megan sau încă îţi iubeşti fosta soţie?
- Pardon? - M-ai auzit!
- Nu! - Nu... ce?
- Da. - O, nu-i răspunsul pe care-l căutam.
Ceea ce încerc să spune "da"... Pentru Megan, da, absolut!
Şi ca să-mi recapăt un simţ al propriei valori, ştii?
Să mă revanşez, cumva, pentru felul îngrozitor şi egoist...
în care le-am părăsit pe Janet şi Megan.
Dar există doar o femeie pe care o iubesc. Şi aceea eşti tu.
Şi... nu pot să cred că spun asta cu voce tare, dar...
nu cred că am iubit pe cineva vreodată atât de mult, cât te iubesc pe tine.
Eşti sigur că nu este hiportermia cea care vorbeşte?
Nu. Ştii nu pot să fiu sigur de asta, dar sunt destul de sigur că te iubesc.
Bine... asta-mi convine...
Sunt şi eu destul de sigură că te iubesc.
Joe?
Joe!
Dacă ştii ce-i bine pentru tine, vei sta cât poţi de departe de mine.
Serios! Nu te mai apropia!
Sau te voi ucide.
De ce? De ce-ai vrea să mă ucizi?
Nu vreau. Dar mi-au făcut ceva...
Ceva la cap...
- Atunci va trebui să lupţi! - Nu cred că pot.
Stai acolo! Nu e decât o posibilitate!
- Nu! Joe, nu! - Stai departe de mine.
Te rog!
- Joe, dacă faci asta, ei câştigă! - Au câştigat deja!
Nu mi-a mai rămas nimic.
Nu! Nu! Joe! Joe! Joe!
Joe! Joe!
Joe! Uită-te la mine, Joe! Joe! Luptă-te!
Joe, nu! Luptă-te!
Joe, întoarce-te la mine, Joe! Uită-te la mine! Uită-te la mine!
Uită-te la mine! Întoarce-te la mine!
Uită-te la mine! Vom trece prin asta împreună! Împreună!
Întoarce-te la mine... şi vom părăsi acest oraş împreună!
Trebuie să ai încredere în mine, bine?
Te rog, este exact cum spuneai... calea de ieşire, e calea de mijloc.
Interesant şi neaşteptat.
Cred că am menţionat că e ceva în afara standardelor, legat de ea.
Ai dreptate, dle Ulrich. Ai perfectă dreptate!
- Asta merită regândit. - Sunt de acord!
- Şi un pic de atenţie suplimentară. - Absolut!
Motiv pentru care te trimit în oraş.
Nu înţeleg, dnă Director.
Scenariul necesită mai multe observaţii, contact personal.
Iar hotelul are nevoie de un nou director de noapte.
- Îl preluăm noi de aici. - Nu, nu-l atinge! Nimeni să nu-l atingă!
Va fi bine! Va fi în regulă!
Nu este decizia ta!
Afectează grupul. Grupul decide că el este un pericol.
Dă-te la o parte, fată! Ne vom asigura că nu te va mai răni vreodată!
Ţi-am spus să nu te atingi de el!
Cum vrei tu, ochi frumoşi.
Haide!
Dar mai devreme sau mai târziu, băiatul acela îţi va aduce moartea.
Urme de cauciucuri.
De unde ştim că nu sunt de la Jeep-urile alea care ne vânează?
Sper că sunt. Ei, cel puţin, ştiu pe unde se iese de aici.
Da.
- Asta-i ciudat! - Foarte ciudat!
=ROSub-VTeamEN= =subtitrari-team.ro=
=ROVEN-SubTeam= rov_en@yahoo.com