Din episoadele anterioare...
- Rebecca St. Clair? - L-am găsit pe Jack.
- Nu erai doar iubita lui. - Erai o agentă a Depozitului.
Ştiam mereu că, dacă nu renunţăm,
într-o zi unul din noi îl va pierde pe celălalt.
Încă un lucru pe care ai fi interesată să-l vezi.
Împreună... pentru totdeauna.
Cred că până la urmă Jack te-a ales pe tine în locul Depozitului.
Spune că funcţia de scoatere a bronzului a fost activată de două ori.
- Cine e musafirul nostru misterios? - Pete, Artie spune
- ... că H.G. Wells e de fapt... - Femeie.
Mi-am făcut pregătirea la Depozitul 12.
Fiica mea, Christina, a fost ucisă.
Tot ce-a contat în viaţa mea s-a dus acum, în afară de Depozit.
Vreau să mă-ntorc să lucrez acolo.
Nu e deloc ca mine! N-o să am niciodată încredere în femeia aia.
H.G. Wells a fost repusă în funcţia de agent al Depozitului.
Ce faci aici?
Nu.
Nu!
Eşti agitată din cauza mea, draga mea?
Nu. Agitată? De ce aş fi agitată din cauza ta?
Acum faci parte din echipă şi... nu mai eşti rea.
Artie! Bun. 'Neaţa.
- Bună dimineaţa, Artie. - De ce nu e nimeni aici?
- Eu sunt. - Felicitări.
O să-ţi trimit o stea de aur în cameră.
- Unde sunt ceilalţi? - Chiar aici. Bună, băieţi.
Claud, ţi-a scăpat ceva?
Da, am mâinile cam alunecoase.
E agitată din cauza mea.
Claud, nu ai de ce să fii agitată.
Nu sunt. Nu eram. Doamne.
E-n regulă. Va fi o perioadă de acomodare.
- Deşi, deja am câştigat o stea de aur. - De ce primeşte o stea de aur?
Nu primeşte.
Hai să vorbim de următoarea sarcină.
N-ar trebui să i se dea un dosar şi lui H.G.?
- Nu e nevoie. - Hai să nu facem mare caz de asta.
Da, deja ai o stea de aur.
Nu e nicio stea de aur! Nu va fi niciun dosar.
E destul de rÄƒu cÄƒ e aici!
Putem Ã®ncerca sÄƒ trecem peste asta?
Acum sunt agitată.
De ce trebuie să se schimbe lucrurile din cauza ei?
Mă scuzaţi.
Rebecca?
Copii, încă vă ocupaţi de găsirea artifactelor?
Jonah Ross, 82 de ani. Profesor de engleză de aici.
- A murit din cauze naturale. - E prieten cu tine?
Nu chiar. Jonah Ross era de fapt Jonah Raitt.
În 1961, era editorul revistei "Where & When".
- Şi-a ucis trei din secretare. - Şi pe soţia sa.
A folosit un artifact care le schimba proprietăţile chimice ale corpurilor,
pielea, oasele, muşchii, sângele.
Le-a transformat în sticlă pe toate.
Eu şi Jack nu l-am găsit niciodată, nici pe el, nici artifactul.
Două dintre femei au murit până să ajungem la cazul fetei de sticlă moartă.
Am fi putut-o salva pe soţia lui Raitt şi pe Roxanne Crane,
dar Jonah ne-a făcut ceva.
Nu ne aminteam absolut nimic din ziua în care au fost ucise.
Apoi a dispărut.
În toţi anii ăştia, eu şi Raitt locuiam în acelaşi oraş.
Am mers la adresa lui să identific şi să recuperez artifactul, dar...
Dar n-ai găsit nimic.
El însuşi a scris necrologul ăsta. Citeşte ultimul rând.
"Dacă încă mai sunteţi pe acolo, Jack şi Rebecca, vă mulţumesc pentru viaţa mea"?
- Crezi că vă tachina? - Era un ticălos crud.
Artifactul încă e în joc acolo.
Nimeni altcineva n-ar trebui să moară pentru că eu n-am putut rezolva cazul.
Trebuie să-l găsim.
Bine, o să merg la St. Louis. O să mai verific casa o dată.
Claudia, trimite-mi şi mie informaţia. Pot folosi câmpul timpului.
- Artie, nu vrei să mergem noi? - Nu, mă ocup eu.
Devine cam aglomerat aici.
- Artie, mi-ar plăcea să vin cu tine. - Bine.
O să-l găsim.
Spui că voi amândoi... v-aţi pierdut cunoştinţa.
După câte se pare, eu şi Jack ne-am văzut de vieţile noastre.
Doar nu ne puteam aminti. Am presupus că Jonah a făcut asta.
- Erau exact 24 de ore? - Nu.
Erau 22 de ore şi 19 minute.
Sunt foarte atentă. De ce?
Nu-mi pasă dacă e secţia H.G. Wells.
Ce naiba facem aici?
Ce contează dacă erau 22 de ore şi 19 minute?
Ce înseamnă?
Înseamnă că cineva mi-a folosit maşina timpului.
WAREHOUSE 13 Sezonul 2 Episodul 10
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
Nu e un vehicul ca-n romanul meu.
Călătoria fizică în timp e o imposibilitate.
Bine, deci... Nu e o maşină a timpului.
E un dispozitiv temporal de transfer al conştiinţei...
un mijloc de a traversa continuumul spaţiu/timp folosindu-ţi mintea.
- Deci e o maşină a timpului. - Nu chiar.
Mă intriga ideea de Gestalt, subconştientul colectiv.
Dacă cineva ar putea să facă legătura
cu mintea cuiva care a trăit cu secole în urmă?
Are loc la întâmplare în natură.
Experienţa vieţii trecute.
Corect, da.
Cum a fost Russell Crowe un puşcăriaş tasmanian în anii 1800.
Am citit online.
Dispozitivul îi permite minţii tale să sălăşluiască în corpul cuiva din trecut,
să vadă ce văd ei, să simtă ce simt ei.
Să trăiască o zi în istorie.
Şi tu ai făcut-o.
Chiar ai călătorit în timp?
Doamne, probabil a fost super tare.
Nu, nu chiar.
Bun, cum e cu persoanele, ştii tu, posedate?
Îşi pierd cunoştinţa. Timp de 22 de ore şi 19 minute.
Atât durează călătoria. Nu mi-am dat seama niciodată de ce.
Vrei să spui că cineva a folosit sau va folosi maşina asta
să sălăşluiască în Jack şi în mine în 1961?
Asta ar explica pierderea timpului.
Asta nu pare să aparţină locului ăstuia.
Mai bine te-ai uita puţin la asta.
"Dragă Charlie, fă-mi o favoare
şi pune asta în depozitul lui H.G. Wells.
N-o să întreb de ea. N-o aduce în vorbă.
Ai încredere în mine. Jack."
Ăsta nu e scrisul lui Jack.
Ştiu. E al meu.
Sunt gata.
Da, ascultă, poţi să nu vii.
Ştiu. M-am gândit că ar fi frumos
să petrecem ceva timp împreună.
Poate după ce găsim artifactul, mergem să luăm cina şi să vedem un film.
- Serios? - Nu!
Deci aşa va fi?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu poţi să mă îndepărtezi doar pentru că am susţinut venirea Helenei la Depozit.
E Helena, acum, nu? Dacă e-n regulă cu tine,
o să-i spun tot Răufăcătoarea.
Artie, eşti pueril.
Ştii de ce e nevoie să ţii un agent al Depozitului în viaţă, Myka?
Să ai încredere că agentul de lângă tine îţi asigură spatele.
N-aş putea avea încredere în MacPherson, nu?
El a lăsat-o pe H.G. să scape.
Cum naiba aş putea avea încredere în ea?
Helena a dovedit nu doar o dată că-mi asigură spatele.
Credeam că am dovedit că ţi-l asigur şi ţie.
Ştii ce, dacă mă gândesc mai bine, o să mă ocup de asta singur.
Deci... Artie s-a hotărât să verifice apartamentul lui Raitt
... singur.
Ce?
Ştiu că va părea o nebunie.
Sunt sigură că stai acolo, cu braţele încrucişate,
răsucindu-ţi părul, muşcându-ţi buza, nevrând să crezi asta,
dar... eu sunt tu.
Sunt Myka. În interiorul Rebeccăi.
În mintea ta, mă rog.
Am călătorit înapoi în timp.
Eu sunt Pete. Bună, Pete!
Bună, eu. Nu-mi vine să cred...
Nu e posibil.
N-avem mult timp. Poţi fi serios?
Nu-i da înapoi Rebeccăi corpul aşa tensionat.
Pete. Concentrează-te.
Voi sunteţi.
Ascultă, Myka.
Pete va încerca să te convingă să foloseşti maşina timpului să călătoreşti înapoi în 1961
să identifici un artifact.
E-n regulă... de data asta Pete are dreptate.
Pete.
Mişcă-ţi fizicul pe Marte.
Mişcă-ţi fizicul pe Marte!
Ca-n Total Recall!
Îmi place asta!
Bun, am terminat.
Mai e un lucru pe care trebuie să-l ştii înainte să ajungi aici.
Artifactul e...
Te simţi bine?
Doar... să-l văd pe Jack din nou.
Cum rămâne cu efectul fluture?
Ştii, când calci pe un fluture în trecut, se schimbă tot viitorul.
Nu. Am încercat să schimb trecutul. Am dat greş.
Va fi strict recunoaştere, da?
Ne întoarcem, vedem artifactul şi îi dăm de urmă în momentul de faţă.
Poate-ar trebui să-l aşteptăm pe Artie.
Cu fiecare clipă în care aştepţi, rişti viaţa unei alte persoane în prezent.
Eu mi-am spus s-o fac.
Super.
Excelenta aventură a lui Pete şi Myka!
E ciudat.
După cazul ăsta eu şi Jack ne-am îndrăgostit.
În ziua în care ne-am pierdut cunoştinţa.
M-am trezit în livadă şi Jack mă săruta.
Primul nostru sărut. Am fost aşa surprinsă.
Adică, mereu l-am plăcut, dar se purta mereu urât cu mine.
Bine.
Am legat maşina la reţeaua energetică principală.
În mod sigur de destul "suc" să meargă toată ziua.
Stai.
Din curiozitate, ce se întâmplă cu noi
dacă Jack şi Rebecca păţesc ceva cât noi suntem în corpul lor?
Să sperăm că nu.
Cred că minţile voastre se vor pierde... pe vecie.
- Să sperăm că nu! - Bun.
Doar mă asiguram că e aşa de rău cum credeam.
Eu n-am putut schimba trecutul, dar poate tu poţi.
Deci e o numărătoare inversă?
Nu.
Am luat foc din cauza maşinii timpului!
Pete!
Pete, e-n regulă. Uite.
Suntem în 1961.
Myka. Ia uite.
Suntem...
Jack şi Rebecca.
Voiam să spun că încă arătăm bine, dar, da, şi asta.
Doamne.
Aţi terminat să vă aranjaţi părul şi machiajul, dnelor?
- Cine-i ţapul ăla bătrân? - Charlie Martin.
E Artie al lor.
Credeţi că e un loc potrivit să aţipiţi?
Nu, dle. Nu...
Ai dreptate, Charlie. Nu e vina ei.
Vezi, aveam o chestie aici şi...
Nu da vina pe el, serios.
E o dimineaţă grea pentru amândoi.
Scuze, Rebecca.
O dimineaţă grea.
Poate-ar trebui să vă luaţi liber restul zilei.
Sau poate ar trebui să vă-ntoarceţi la lucru?
Ne pare rău, dle Martin, dle.
O să ne-ntoarcem la lucru.
Da, ne pare rău. Dle. Mulţumim.
Dle?
Dle Martin.
Ce e asta? Ce se-ntâmplă?
Voi doi nu vă acoperiţi. Sunteţi răi unul pe altul.
Ce e?
- Da. - Corect!
Răutatea...
Ticălosule!
Ne... urâm unul pe celălalt...
Te... urăsc.
Vreau să mergeţi în Calcutta.
Vă iau cazul fetei de sticlă.
- Stai puţin, ce? - Ce?
- Ce vrei să spui? - Nu se discută.
Gus se apropie de aparatul lui Man Ray. Vreau să vă ocupaţi de asta.
Dacă mai apare o fată de sticlă, ne ocupăm iar de asta.
Asta vine direct de la dna Frederic, aşa că dacă vreţi s-o scoateţi din sărite
şi să vă tragă privirea aia, n-aveţi decât.
Tipa mă-nspăimântă.
Charlie, mai avem nevoie doar de-o zi.
Deja am stabilit să merg la revistă şi Jack va vorbi cu soţia lui Raitt.
- Da? - Da. Era în dosarul Rebeccăi...
dosarul... meu.
Dacă nu găsim nimic, atunci... Calcutta.
Bine. 24 de ore.
Nu mai mult.
Charlie, o să avem nevoie de tot ce poţi găsi despre Jonah Raitt.
Desigur, Rebecca. Tot ce ai nevoie.
Doar sunt secretarul tău, nu?
- Chiar nu-l plac. - E puţin cam ca un sfincter.
O să merg s-o intervievez pe soţia lui Raitt.
Ne întâlnim aici la revistă, da?
In... credibil.
Ştiu.
Fripturi la un dolar!
Nu, nu. Ziceam de...
Nu, ştiam ce zici, dar... un dolar!
Ce...
Ce?
Vreau să ai grijă acolo, da?
Dacă are un artifact în birou, doar trage o privire la el.
Nu te băga.
- Clar e dus cu pluta. - Voi fi bine.
Când vorbeşti cu soţia lui Raitt, aminteşte-ţi că e 1961, da?
Femeile-i pocnesc pe bărbaţi când ei vor s-o facă.
Ce?
Sunt o femeie... capabilă.
Tu eşti doar... un magnetofon!
Nu, nu!
- E prima zi? - Da.
Roxanne.
Mulţumesc, dnă Raitt.
Serviciile Secrete!
Probabil e foarte interesant.
Sunt momente şi momente.
Dacă vine preşedintele, e bine că vă asiguraţi de siguranţa cartierului.
E doar o precauţie. Nu poţi fi destul de atent.
Aşa să fie?
Ştiţi, am votat pentru el.
Nixon avea ceva ce nu-mi inspira încredere.
Bună alegere.
E ceva nou pe aici,
ceva ce soţul dvs. e posibil să fi adus acasă de la...
Birou?
- Şi-a ucis cele trei secretare. - Şi soţia.
Te simţi bine?
Adică...
Da, dnă.
Cele patru femei au fost ucise cu cruzime într-un mod nefiresc.
Doar am avut o senzaţie.
Pari aşa fericită în poza aia.
Agent Secord, preşedintele are vreun motiv pentru a fi îngrijorat de căsnicia mea?
Nu, nu, dnă.
Niciun motiv.
Mulţumesc foarte mult.
Chiar îmi place brăţara ta.
Mersi. A fost un cadou.
De la cine?
Era cineva cu care, ştiţi...
Doamnelor.
Aici e un loc unde se fac afaceri.
Nu e o şezătoare.
Desigur, dle Raitt.
Cum îţi dai seama dacă...
Foloseşte multă putere.
Dar nu-ţi face griji. Depozitul poate face faţă.
Nu pentru Depozit îmi fac griji.
Urăsc asta.
Când vorbeam cu Beth, mă tot gândeam,
"habar n-ai că vei muri azi."
Azi! Cum de e drept?
- Nu e. - Rebecca.
Se pare că te-ai prins cum stă treaba cu dictarea aia.
Eşti, practic, un talent înnăscut.
Nu chiar.
O să plec pentru restul zilei.
Noapte bună, Roxanne. Ne vedem mâine dimineaţă.
Da.
De dimineaţă. Noapte bună, dle Raitt.
Probabil ar trebui... să plec şi eu.
Noapte bună.
Minte. Amândoi o fac.
Sigur se vor întâlni diseară.
Oamenii ştiu cum să mintă în 1961?
Aia e Roxanne, următoarea victimă.
- Nu ne putem gândi aşa la ea. - Cum să n-o facem?
Tipul o va ucide pe ea şi pe soţia sa.
Nu putem face nimic. Mergem doar în recunoaşterea duratei de timp.
Dă-o naiba de durată, da? Mă duc după Raitt.
Tu stai aici şi caută-n biroul lui.
- Poate a ascuns artifactul. - Pete, nu, nu poţi...
Scumpo, am nevoie de astea colaţionate şi îndosariate până la sfârşitul zilei.
Mersi, dragă.
Dragule? Scumpule? Ascultă, tinere...
Pete?
Gata. Asta ar trebui să fie de ajuns s-o stabilizeze,
măcar până fluctuaţiile...
Claudia... Ce e asta?
Artie!
Bună.
Ce faci aici?
Nu era nimic în apartamentul lui Raitt.
Ce faci aici?
Am avut o problemă cu... energia electrică.
Din cauza...
E o poveste amuzantă.
Dumnezeule. Ce s-a întâmplat?
Te simţi bine?
Da, sunt... bine.
Doar un pic ameţită.
Stai aşa.
Îţi aduc apă, da?
Bine lucrat, dră Streep.
Data viitoare să-ncercăm cu accent.
Doar... nu voiam ca Artie să...
Martini, dle McNamara.
Mulţumesc.
Ce pot să vă aduc, dle?
Jackie O, nu?
Cine?
Jackie Kennedy.
Vreau să spun că...
E... ca o vulpe. Ce ai acolo?
Adică, uită-te la asta. E o relicvă.
Chestia asta a fost depăşită în anii '50.
Da, eu sunt mai mult genul "Sports Illustrated".
Da, mai bine.
Sigur, dacă mă-ntrebi pe mine,
ar putea da savoare lucrurilor puţin.
Să adauge câteva femei.
Poate să aibă o ediţie cu costume de baie.
Ai ochiul format la femei?
Da.
Se spune că Dumnezeu ne-a făcut după chipul şi înfăţişarea sa.
Mă face să cred că ar putea fi femeie.
Adică, uită-te la ea.
E extraordinară, nu?
Dar revista face tot posibilul s-o facă să pară neinteresantă.
Ar trebui să fie admirată ca o operă de artă.
Întoarce-te la Pete şi la Myka.
- Sigur te simţi bine? - Sunt bine.
Nu mai trage pe nas lipici, domnişoară.
Rebecca, îmi pare rău.
Nu-ţi fie.
Doar puţin... prea multe emoţii pentru bătrânica asta.
E foarte necavaleresc să scormoneşti prin geanta unei doamne.
Când ai leşinat, voiam să văd dacă iei vreun medicament,
şi a trebuit să mă caut... Erlopa.
Erlotinib.
Într-un fel, sunt norocoasă.
Majoritatea agenţilor Depozitului nu trăiesc destul cât să moară de cancer.
Ce fel de... prognostic...
Crunt.
Şi ăsta e optimist.
Mereu am spus că... voi găsi acel artifact chiar de-ar fi ultimul lucru pe care-l fac.
Rebecca.
O să-l găsim.
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine.
Şi mie.
Ţigări, dle?
Nu, mulţumesc.
- Myka. - Bună.
Ce faci aici? E un club exclusiv pentru bărbaţi.
E interesant, dacă porţi una din ţinutele astea,
nimeni nu se oboseşte să se uite la faţa ta.
Nu-ncerca să mă convingi să nu fac asta, da?
Raitt e omul nostru.
Vorbeşte de transformarea femeilor în artă.
Pete...
Grozav. A plecat.
Mă scuzi. Îmi pare rău.
Ştii unde s-a dus Jonah Raitt?
Îmi pare rău, dle. Doar ce-a plecat.
La naiba!
Bine lucrat, Myka. Ce să mai încercăm să-l oprim?
Cum să mai identificăm artifactul acum?
Dă-mi Farnsworth-ul.
Ce drăguţ din partea voastră să veniţi.
Sunt emoţionat.
Trebuie să te laşi de fumat, omule.
Charlie, ai găsit vreo informaţie de Raitt cum te-am rugat?
A fost cel mai important lucru al zilei mele.
Era vreo chitanţă de la vreun hotel?
Ce? Hotel? Da!
- Pentru că, dacă tipul nu merge la soţie... - Nu le invită acasă.
Greşeşti din nou, Rebecca.
- Le invită acasă. - Ce zici?
Raitt a primit o deducere de taxe anul trecut pentru o a doua locuinţă
cu un singur dormitor pe strada Hoover nr. 15.
Trebuie să fie un alt loc
unde ţine congrese sexuale cu secretarele sale.
Şi Rebecca... Bine lucrat.
Eşti preferata profesorului în orice decadă, nu?
În dosar scrie că Roxanne a fost ucisă pe strada Hoover.
Să mergem.
Va fi bine, Claudia.
Te asigur.
Unde te-ai dus când ai folosit maşina timpului?
Să-ţi faci manichiura şi pedichiura cu Cleopatra?
Să te săruţi cu Casanova?
Paris, 1899.
De ce?
Acolo... am aranjat ca fiica mea Christina să-şi petreacă vacanţa cu verişorii ei.
Am fost plecată mult de acasă.
Mamă singură ce muncea, să folosesc limbajul de azi.
Într-o zi, Christina s-a trezit cu febră.
Sophie, menajera, a pus-o să stea în pat.
Bărbaţii care au venit să jefuiască casa verişorilor se aşteptau să fie goală.
Sophie a-ncercat să se lupte cu ei, dar erau prea mulţi.
Ea a supravieţuit, dar Christina...
Sophie nu-şi amintea cele 22 de ore şi 19 minute
în care s-a petrecut incidentul.
Apoi, când unul din hoţi în sfârşit a fost prins,
a descris cum Sophie s-a luptat...
Folosind Kempo, un stil de luptă preferat de mine.
Şi am început să suspectez... ştiam...
că am călătorit cumva în timp şi am devenit Sophie.
În final, am construit maşina,
hotărâtă să schimb cursul evenimentelor.
Dar cerneala cu care vieţile noastre sunt gravate e de neşters.
Îmi imaginez...
Pierderea unui copil e cea mai rea durere prin care poate trece cineva.
Nu chiar.
Când am dat de urma lor,
ce le-am făcut bărbaţilor care mi-au ucis fiica...
Aia e cea mai rea durere prin care poate trece cineva.
Roxanne!
M-ai speriat de moarte!
Roxanne, eşti în pericol.
Pericol.
Rebecca, ce faci aici?
Ştim ce e între tine şi Raitt.
- Trebuie să plec. - Nu, ascultă-mă!
Pete, Pete, uită-te la mine. Nu face asta.
N-o s-o las să moară, Myka.
Pete! Ştii că nu poţi opri asta.
Roxanne,stai!
Ce faci aici?
Nu!
Te cunosc.
Erai la club.
Mă urmăreşti cumva?
Dumnezeule.
E brăţara lui Roxanne.
Ce s-a întâmplat?
Nu putem explica asta, dar...
E moartă, ne pare rău.
Nu e el. Raitt nu e omul nostru.
Şi n-avem mult timp la dispoziţie să aflăm cine e.
Bun, primul lucru pe care trebuie să-l facem e să reanalizăm datele.
Locul ăsta încă face asta?
Da...
Artie... ce faci?
E un blocaj de energie în unul din sectoarele de depozitare încuiate.
- Probabil nu e nimic. - Îl îndepărtez eu,
- ...trimit un micro-puls. - Artie, nu!
Conexiunea ţine, dar ceva tocmai a ars complet circuitul de integrare.
- Adică ce înseamnă? - Nu-i pot aduce înapoi.
Când Jack şi Rebecca se trezesc, Pete şi Myka vor fi pierduţi pe veci.
- Nivelul de energie scade. - Se supraîncălzeşte!
Avem nevoie de ceva să-l răcim.
Mă ocup de asta!
Orice le faci oamenilor mei, încetează acum.
Myka, te simţi bine?
Dumnezeule. Ce naiba era aia?
Nu ştiu.
Crezi că ceva a mers prost?
Roxanne...
Ce a făcut asta?
Raitt... trebuie să ne spui ce ştii.
Cine-ar vrea să le rănească?
Nu ştiam că aşa ceva...
- Cum adică "să le"? - Meredith şi Ruth,
celelalte două femei care lucrează la compania ta.
Nu, am primit o notă de la ele.
Sunt în Los Angeles să facă cercetări.
Nu ele ţi-au lăsat nota.
Deci asta...
Li s-a întâmplat şi lor.
Ştiu că e un şoc, dar te culcai cu femeile astea.
Cine ar vrea să le rănească?
Nu mă culcam cu ele!
Încercam să preiau revista!
Încercam să scap de director şi să preiau controlul "Where & When".
Are nevoie de o viziune artistică şi gândire independentă.
Deci ele... te ajutau?
Da.
Erau complet subapreciate de compania aia...
Şi capabile de mult mai mult.
Crezi că a aflat cineva şi încerca să ne oprească?
Nu, dar trebuie să ajungem la Beth.
- Credem că ea urmează. - Soţia mea?
N-are nimic de-a face cu asta.
- De unde ştii? - Nu îţi pot spune.
Dar ai încredere în mine. Trebuie să ajungem acolo acum!
Dacă-mi ating soţia jur...
Artie. Ce faci?
- Îi omoară. - Am încercat să-i explic
că asta e o formă de călătorit în timp!
Călătoria fizică în timp e o imposibilitate.
Nu, ştim. Asta-ţi influenţează mintea.
- Şi ea la fel. - Archie a trimis un puls sistemului.
Asta a ars cablajul.
N-aş fi făcut asta dacă ştiam ce faci.
Dacă am fi întrebat, ai fi zis nu!
Să ştii că aş fi zis "nu"!
Claudia, nu e vina ta. Vezi ce e mai bun în oameni...
Oamenii ca ea se folosesc de oamenii ca tine.
Nu sunt aşa naiv.
Eu sunt naivă?
Eu i-am rugat să facă asta.
Dacă-l vei împuşca pe cel responsabil, trage.
Dacă nu reparăm asta...
O să-i pierdem.
Vor muri.
Stai în spatele meu. Supraveghează-mi fiecare mişcare.
Dar lasă-mă să-i salvez.
Şi dacă mor...
N-o să mă obosesc să te torn iar în bronz.
De ce ai nevoie?
De o sursă de energie. Repede.
Beth? Beth, eşti aici?
Nu-ţi face griji, o vom găsi.
Pete... adică Jack verifică afară.
Dacă nu e aici, e bine, nu?
De ce e bine, Jonah?
Dumnezeule, eşti bine.
Eram aşa îngrijoraţi pentru tine.
N-ar trebui.
Am încercat să fac în aşa fel încât să nu mai ai de ce te îngrijora niciodată
şi să fim bine totdeauna.
Beth, s-a întâmplat un lucru îngrozitor.
Meredith, Ruth şi Roxanne au fost ucise.
Aşa că...te-ai dus şi ţi-ai găsit altă târfă.
Ce?
Am avut grijă de celelalte.
Şi tu iar aduci una?
Tu le-ai omorât pe femeile alea.
Speram că înţelegi mesajul.
Poate-ar fi trebuit să fiu mai directă.
Jonah!
Beth, trebuie să fie o altă cale, da?
Poate a fost...
Cred că a fost o neînţelegere..
Dacă tragi cu arma aia îmi răneşti soţul.
Asta e tot ce trebuie să-nţeleg.
Poate nu tot.
Pete!
Nu! Trebuie să stea înăuntru!
Probabil va durea!
Deja doare... mult!
Beth!
Pete? Pete!
Jonah.
Mi-aş fi dorit să mă fi iubit mai mult.
Scumpo.
Fetele alea sărmane... mi-aş fi dorit să mă fi iubit mai puţin.
Deci de asta am făcut filmul ăla să ni-l trimitem.
Pentru că ştiam că nu doar am vedea artifactul, dar am şi pune mâna pe el.
Da, dar nu-l putem duce înapoi în viitor, aşa că, care-i rostul?
Şi dacă am putea să-l aducem în viitor?
Dacă l-am putea ascunde undeva unde ştim că va exista peste 50 de ani,
undeva sigur, unde doar noi... am putea ajunge la el.
Depozitul.
Dar, Pete, tot trebuie să facem filmul şi nu mai avem timp.
Când avem noi timp?
Unde naiba vom găsi o cameră de filmat?
99... Îţi vine să crezi?
Jonah.
Nu ştiu cum să-ţi explic asta, dar...
Trebuie să plecăm.
Să plecaţi? De ce?
Roxanne, celelalte femei, acum soţia ta.
Eşti suspectul principal.
Dar puteţi spune poliţiei că Beth e vinovată
- ... şi că eu sunt nevinovat. - Nu putem.
Nu vom sta în oraş destul de mult
- ... ca să putem spune ceva cuiva. - Atunci unde ar trebui să merg?
St. Louis.
Ai încredere în mine. Vei fi în siguranţă în St. Louis.
Şi...
Ne pare rău că te rugăm asta, dar vrem să ne faci o favoare.
Vrem să pui la poştă filmul ăsta.
O să-ţi reabiliteze numele într-o zi.
Ai încredere în noi.
Jonah?
Baftă.
N-o să avem destul timp să ducem înapoi cuţitul.
- Cât de departe suntem de Depozit? - Putem ajunge.
N-o să ajungă.
N-o să ajungem.
Ar fi trebuit să trimitem şi cuţitul prin poştă.
Glumeşti?
Mai ştii ultima dată când cineva a încercat să trimită prin poştă un artifact?
Corect. Dr. Doomsday-a-gogo.
Dumnezeule!
- Te simţi bine? - Da.
Durerile de cap se înrăutăţesc.
- Dacă... - Ce?
Se repetă puţin istoria.
Rebecca a spus că Jack a sărutat-o sub un copac într-o livadă de cireşi.
Probabil aici s-au trezit.
Aici veneam în tot timpul ăsta.
Să lăsăm cuţitul la Jack şi Rebecca?
Nu putem. Nu vor şti ce e când se vor trezi.
Şi ar putea crede că e un deschizător de scrisori
şi se vor transforma în sticlă plătind factura la energia electrică.
- Dar aici? - Bine.
- Aici? - Da.
Avem timp să-i aducem înapoi.
Dacă merge.
Energia nu se transferă.
Nu ştiu ce altceva să fac.
Pete, ce faci?
Rebecca s-a învinovăţit toată viaţa că n-a putut găsi artifactul.
Dacă-i pot spune unde e...
Pete, nu va merge. Niciodată nu merge.
- Trecutul nu poate fi schimbat. - Şi nici eu.
Pe vremuri, când lucrurile nu mergeau...
- Da şi la mine. - Merge pentru mine.
Nu vezi? Trebuie să încercăm în continuare.
Dacă acceptăm destinul, atunci nu suntem mai buni ca...
Ne-am întors?
Suntem în rahat?
Mai mult decât crezi.
Nu se poate. Mi-a scăpat nota.
Păreţi... speriaţi de moarte.
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
- Aţi văzut artifactul? - Nu doar că l-am văzut...
Ştim unde e. E în siguranţă.
Le-aţi putut salva pe acele femei?
Cred că nu poţi schimba trecutul...
Indiferent cât de mult ai încerca.
Maşina aia...
- Încă merge? - Nu ne spune
că vrei să ne-ntoarcem după un alt artifact.
Nu.
Dar mi-ar plăcea să-l revăd pe Jack.
Încă o dată.
Circuitele sunt deteriorate rău
şi călătoria n-ar dura mai mult de câteva clipe.
Şi... n-aş mai putea să te aduc înapoi.
De ce aş vrea să mă-ntorc?
Bună.
Pete a recuperat cuţitul.
Bun. Se pare că acel artifact
stătea la baza poveştii Cenuşăresei.
Doar că, în loc ca o fată să întâlnească un tânăr prinţ, ca-n poveste,
care-i dă un condur de sticlă...
Cenuşăreasa a folosit cuţitul să...
Să zicem că tind să reediteze lucrurile astea pentru copii.
Ne plac lucrurile simple când suntem copii.
Alb şi negru, rău şi bun.
Câteodată-mi doresc ca lucrurile să fie aşa simple.
S-a descurcat bine, nu?
Rebecca? Da, s-a descurcat foarte bine.
Nu, mă refeream la...
Helena.
Da.
Şi tu la fel.
Becs?
Unde naiba suntem?
E-n regulă. Suntem bine.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc e că stăteam în Depozit şi...
Nu contează.
- Jack, mi-a fost aşa dor de tine. - Ţi-a fost dor de mine?
Jack, ce faci?
Ce-ar fi trebuit să fac acum mult timp.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro