În regulă. Balamale.
Da.
Şurubelniţă.
Pompă.
Bandă adezivă.
Draguţ! Felinare.
Am crezut că ne vom concentra doar asupra lucrurilor esenţiale.
Alo? Sunt esenţiale.
Cu puţină muncă,
cocioaba nostră o să înceapă să arate ca o casă.
Da, ei bine, este deja
cel mai apropiat lucru pe care l-am avut de când am fugit când aveam 18 ani.
Şi unde a crescut
micuţa zână ucigaşă?
Într-un mic oraş din vestul mijlociu...
numai între vânzători de maşini şi pocăiţi.
Asta m-ar face şi pe mine o criminală.
Te-ai întoarce vreodată?
E cam greu să creşti
gândindu-te că ai putea să ai şansa să devii regina balului bobocilor
şi apoi să afli că faci parte
dintr-o rasă secretă nemuritoare care se hrăneşte cu oameni.
Urăsc când se întâmplă asta.
Ce faci?
Începe să-mi fie foame.
Bine, ce zici dacă am face o înţelegere?
Nu omorâm unde ne facem cumpărăturile, bine?
Crede-mă, amice. Deja ai avut noroc.
Haide. Arată-te, laşule.
Asta e tot ce poţi face?
Frumoasă încercare.
Nu, nu, nu. Nu de data asta.
Te-am prins.
Viaţa e grea când nu ştii cine eşti.
Este mai grea când nu ştii ce eşti.
Dragostea mea poartă o pedeapsă cu moartea.
Am fost pierdută ani în şir,
căutând în timp ce mă ascundeam,
doar pentru a afla că aparţin unei lumi
ascunsă de oameni.
Eu nu mă mai ascund.
Voi trÄƒi viaÅ£a pe care mi-o aleg.
LOST GIRL Sezonul 1 Episodul 2
Traducerea: Ionut666 şi Phantom
Uşor!
Dumnezeule! Nu toată lumea este o amazoană nimfomană.
A cui idee a fost să cumpărăm o servantă de 100 de kilograme?
Ţi-a spus cumva cineva că vom trăi ca nişte sălbatici?
- Pentru că nu eu am fost. - Doar ridică.
Ştii ce, umplerea locului ăstuia cu mobilă este un lucru,
- să o plătim este cu totul altceva. - Nicio problemă.
Serios? Speri să am vreo putere specială a zânelor de a face bani
de care nu ştiu?
Nu a costat nimic. Într-un fel, am eliberat-o.
Nu. Nu, nu, nu suntem hoţi.
"Hoţi" este un cuvânt atât de dur.
Gândeşte-te că este o redistribuire.
Bine, hai să lămurim un lucru.
Noi stăm în viaţă
atât timp cât nu supărăm zânele prea mult.
Nu vom face nimic
care să atragă atenţia şi mai mult asupra noastră.
Eşti de acord?
Defineşte "acord".
- La naiba! - Rahat!
Îmi pare rău de canapea.
Bine, ai exact două secunde
să ne spui cine naiba eşti şi ce faci în casa noastră.
Uită-te la tine.
Eşti exact ce spun zvonurile din comunitatea zânelor.
Răspuns greşit.
Haide!
- Haide! - Destul.
Flacără nenorocită!
Îmi pare rău în legătură cu flăcările.
Este un reflex.
Un iad pentru mobilă,
dar m-au ţinut în viaţă mult timp.
Da. Dar toate lucrurile au un sfârşit, amice.
Vezi? Vezi? Oamenii recurg întotdeauna la violenţă.
Şi se mai întreabă de ce îi evit.
De ce nu ne spui ce vrei ?
Şi apoi să dispari de aici.
Majoritatea îmi spun spirit. Sunt Will, flăcăruia mlaştinii.
Eşti sigur că nu ţi se spune Chas îndesatul,
sau Bob bulgărele de slănină?
Hei, mă lupt să slăbesc. Ce pot să zic?
Ne spuneai de ce eşti aici.
Uite care e treaba, vezi tu? Sunt un spirit al pădurii...
Flacără, doar ca să ştii.
Locuiesc în pădurea din afara oraşului.
Fugind şi sărind, toată ziua?
Nu e nicio ruşine în asta.
Şi desigur că sunt oameni care intră pe teritoriul meu,
care fac focul în padure, taie copaci,
căutând comoara mea.
Tocmai ai spus "comoară"?
Hei, ţine pasul. Despre asta e vorba.
Diamante, rubine, smaralde...
Domnule, luaţi un loc.
Luaţi un loc. Mirosul nu mă deranjează deloc.
Bine.
Aşa că îmi petrec nopţile
căutând în păduri pietre preţioase.
Ce, ca şi cum ar sta la vedere?
Dacă ştii unde să te uiţi.
Majoritatea oamenilor care au auzit de ele...
şi caută...
Sunt în stare să-i alung cu nişte flăcărui bine plasate.
Dar este un anume om.
Mă vânează de ani de zile.
Cu câteva nopţi în urmă,
a reuşit să treacă de tot ce am
aruncat spre el şi mi-a găsit ascunzătoarea.
Am ajuns acasă şi totul dispăruse... totul.
Şi vrei ca eu să te ajut să le recuperezi.
De ce nu?
Eşti isteaţă, capabilă şi, mai presus de toate,
nu faci parte din sistem.
Bine. De ce ai avea încredere în mine?
Pentru că...
Am ceva ce vrei.
Nu sunt amatoare de ghicitori.
Înainte de toate, trebuie să ştiu ceva.
E în legătură cu picioarele tale.
Pervers.
Te rog. Maturizează-te, da?
Când am auzit de fată,
nu am ştiut de unde este,
m-am gândit că eşti tu, dar voiam să fiu sigur.
Ai un semn din naştere pe piciorul stâng
- deasupra călcâiului? - De unde ai ştiut?
E o poveste adevărată.
S-a întâmplat cu 28 de ani în urmă.
Eram în padure văzându-mi de treaba mea
şi, din senin, apare o femeie căzând peste tufişuri.
Şi nouă de ce ar trebui să ne pese?
Pentru că bocceluţa pe care o căra era un copil,
o mică zână
cu un semn din naştere pe piciorul stâng
chiar deasupra călcâiului.
Ţi-am trezit interesul acum, nu?
Ce altceva mai ştii?
Nu aşa de repede.
Îţi voi spune doar după ce mă vei ajuta.
Îţi dai seama că s-ar putea să fie greu de găsit
un tip oarecare din pădure care ţi-a furat lucrurile?
A scăpat asta.
Poate că e ceva aici
care o să ne ajute să-l găsim.
O să văd ce pot face.
Ce vrea să zică este că va vedea
ce poate face, pentru un anumit preţ.
Ştii tu, putem vorbi despre o sumă fixă sau un procent
- sau, ştii tu, ceva de genul ăsta? - Scuză-ne.
Nu e vorba de bani.
Trebuie să ştiu despre părinţii mei.
Chiar crezi că clovnul ăsta
poate să-ţi spună ceva?
Este o şansă pe care sunt dispusă să mi-o asum.
Sâmbătă seară am ieşit cu Katia, nu?
- Fata de care ţi-am spus. - Aminteşte-mi. Om sau zână.
- Fata asta e zână în totalitate. - Bine.
Aşa că după cină ne-am întors la ea acasă,
am băut un pahar, am ascultat nişte muzică,
- un lucru a dus la altul. - Uimitor cum se întâmplă, nu?
Da, şi ne sărutam, da?
Îşi trece mâinile prin părul meu,
- îmi descheie cămaşa, îmi atinge pieptul. - Opreşte-te.
Doar că brusc, sunt prea multe mâini.
Da, îmi deschid ochii... Erau două, omule.
Da.
Gemene?
Da, amândoua superbe,
amândouă foarte excitate.
Exact cum ştii să le faci, prietene.
Tipule... am intrat in pantalonii multor tipe
de-a lungul anilor, dar îţi garantez,
asta a fost cea mai extraordinară noapte din viaţa mea, omule.
Au făcut sandvişul cu îngheţată, omule, bine?
- Eu am fost îngheţata. - Sună extraordinar, omule.
Da, da, da. Ştii de ce ţi-am spus asta...
Are o soră geamănă, bine?
De asemenea geamănă, de asemenea superbă.
Aşa că tu, eu, Katia şi Karen... întâlnire dublă.
Tehnic vorbind, este o întâlnire cvadruplă.
Dar vorbim mai târziu.
Cred că am ceva de care trebuie să mă ocup.
Credeam că eu sunt depăşit de situaţie.
- Cum ai intrat aici? - Le-am spus că sunt prietena ta.
Nimeni nu a părut să aibă vreo problemă.
Pun pariu.
Domnilor, ne puteţi
lăsa un moment, vă rog?
Mulţumesc.
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
Ai spus că te pot găsi aici dacă am nevoie de jutor.
Doar că nu am crezut că va fi aşa de curând.
Eşti atât de dezamăgit să mă vezi?
Depinde. De ce ai nevoie?
Pari înfometată. Ar trebui să-mi fac griji?
Vrei să spui dacă voi face o serie de crime?
Nu. Sunt bine.
Dar... Am nevoie de ajutor
să aflu cui îi aparţine asta.
Cum naiba ai adus ăsta aici?
Clientul meu are nevoie să găsească pe cineva care a luat ceva de la el.
Mi-a promis informaţii despre părinţii mei adevăraţi
dacă îl voi ajuta.
Înseamnă că clientul tău este o zână.
Ei bine, este un motiv pentru care eşti detectiv, nu?
Bo...
Nu este o idee bună.
Ar trebui să stai departe de lumea zânelor.
Trăieşte-ţi viaţa.
Este doar o mică problemă.
Sfârşesc prin a-i ucide pe toţi pe care îi las să se apropie de mine.
Tu eşti singurul dintre ei cu care pot vorbi.
Trebuie să mă ajuţi.
Nu, nu trebuie.
Bine.
Voi obţine ajutorul din altă parte.
Dar trebuie să te avertizez, s-ar putea să devină murdar.
Dacă voi fi luată de poliţişti umani,
nu voi avea nicio problemă să le spun ce sunt
sau ce sunteţi fiecare din voi.
Cei din clanul Morrigan aveau dreptate.
Eşti periculoasă.
Linguşelile îţi deschid toate uşile.
Partenere...
Poţi să verifici asta pentru mine?
Am ceva ce trebuie să fac.
Eşti sigur că vrei să ne implicăm?
Nu sunt sigur de nimic. Dar doar... doar fă-o, bine?
Şi tu, vino cu mine.
Unde mergem?
Vrei să te joci în lumea asta,
trebuie să înveţi regulile.
Dacă primirea unei educaţii de zână se face prin vizitarea unui bar,
atunci ar trebui să fiu şcolită deja.
Ei bine, nu este chiar un bar normal.
Aici sunt doar semenii noştri.
Poate semenii tăi.
Este un loc în care nu trebuie să ascundem ce suntem cu adevărat.
Dyson.
Am pe cineva cu care ar trebui să faci cunoştinţă.
Trick, ea este Bo.
Bo, el este Trick Este unul din bătrânii noştri
şi păzitorul acestei staţii.
Cei care nu sunt localnici trebuie să treacă pe aici
şi să se declare.
Voi aveţi mai multe reguli decât vechiul meu liceu.
Este, de asemenea, un loc
unde toate zânele se pot adăposti.
Este pământ neutru pentru zânele luminate şi întunecate.
Privirile pe care mi le aruncă cu greu se pot numi neutre...
Politica rămânerii nedeclarat este complicată.
Nu-mi place politica.
Asta nu e ceva ce poţi decide de una singură.
Bine, ascultă. Am nevoie doar de cineva care să fie cinstit cu mine.
Sunt ca un copil aici. Sunt lucruri pe care trebuie să le ştiu.
Bine. Vino cu mine.
Frumos decor.
Tolkien timpuriu?
El de unde crezi că l-a luat?
Bine.
Bo...
Numele mamei şi a tatălui.
Sam şi Mary Dennis.
Numele părinţilor adevăraţi.
Tu să-mi spui.
Ştim că amândoi sunt zâne.
De unde ştii?
Cei născuţi dintr-o singură zână, nu au abilităţi de zână,
şi tu cu siguranţă le ai.
Ei bine...
Bănuiesc că vei rămâne un mister.
Semnează, atunci.
Ce zici dacă m-ai ajuta?
Ce ştii despre noi?
Că sunt două tipuri de zâne, luminate şi întunecate.
Că nu se agreează reciproc...
Şi...
că toate au un fel de ciudăţenie.
Presupun că ciudăţenie este în viziunea privitorului.
Şi problemele dintre zânele luminate şi cele întunecate
înseamnă ceva mai mult decât că nu se plac reciproc.
Suntem în pragul unui război, de mai mult de o mie de ani.
Asta menţine duşmănia.
Un război între semenii noştri
ar pune capăt rasei umane şi, de asemenea, rasei noastre.
Dar dacă sunteţi atât de puternici,
cum de nu ieşiţi în evidenţă?
Este mult mai confortabil pentru noi să rămână un mit.
Dar e dificil de făcut asta,
în special când cineva pune atât de multe întrebări.
Referindu-te la mine.
Ascultă, pentru un anume motiv,
părinţii mei adevăraţi m-au abandonat,
şi... vreau să ştiu de ce.
Poate pentru a te proteja.
Să-ţi laşi copilul să crească
crezând că este un criminal în serie,
fără să ştie cum sau de ce?
- E un mod al naibii de a-l proteja. - Te-ai gândit vreodată
că poate te protejau de ceva mult mai rău?
Au sunat cei de la secţie, cât timp erai în spate.
Arma este înregistrată pe numele lui Michael Conell.
Locuieşte în capătul nordic al oraşului.
Într-o parcare de rulote.
- Ce o să faci? - O să-i fac o vizită.
Să încerc să văd dacă are bunurile clientului meu.
Sper că îl vei lăsa în viaţă.
Dacă nu, mă voi asigura că va muri
cu un zâmbet pe faţă.
Glumesc.
Bo, fii atentă în cine ai încredere.
Sunt multe lucruri pe care nu le ştii
şi oamenii le vor folosi împotriva ta.
Mulţumesc.
Va muri
dacă continuă să meargă în direcţia asta.
Trebuie să găsesc o cale de a mă descurca cu ea.
Dacă este cine cred eu că este,
a te descurca cu ea va fi mai mult decât suntem noi în stare.
Dacă tipul ăsta stă pe o avere în pietre preţioase,
sper că are de gând să-şi îmbunătăţească locul.
Sunt sigură că va aprecia sfatul tău.
La naiba!
E o sonerie dată dracului.
Spune-mi din nou că luarea acestei cutii e ceva mai bun decât furatul.
"Folclorul zânelor şi Tu",
"Creaturi Misterioase din Folclor",
"Enciclopedia Legendelor".
Asta nu e lectură uşoară. Asta e cercetare.
Will avea dreptate. Connell îl vâna.
"G. W. Thompson company Limited"
"Cumpărăm şi vindem bijuterii angro şi la bucată."
Dacă aş intra în posesia unei grămezi de pietre preţioase,
ăsta e tipul pe care aş vrea să-l vizitez.
Da, un tip pe care am vrea şi noi să-l vizităm.
Bună, fetelor.
Plecaţi undeva?
De fapt, ne cam grăbim.
Vă cam grăbiţi.
Ar fi bine să aveţi o scuză bună pentru prezenţa voastră la vecinul meu.
Suntem prietenele lui Connell.
Prietene?
Da, am venit în vizită şi probabil că a uitat.
O fată drăguţă ca tine îi jefuieşte omului casa.
Sigur putem rezolva fără poliţie.
Nu, rămâi aici.
- Stai. - Lasă-mă să-ţi explic.
Totul se va lămuri.
Promit.
- Bo. - Doar o gustare.
Niciodată nu am...
Bo, ajunge.
Bo, opreşte-te. O ucizi!
Bo, încetează!
Bo, termină. Eu sunt.
Îmi pare rău.
Regret. Mulţumesc că m-ai oprit.
Poate data viitoare o fac de la distanţă.
E bine?
Da.
Mulţumită ţie.
Doamne. Te-ai vindecat.
Beneficiile hrănirii.
E o asigurare de sănătate dată naibii.
Crede-mă, nu-ţi permiteai ratele.
Ce facem?
- Îi vei spune lui Will că tipul a fugit? - Spune-i tu. Te las acasă.
Ţine-l acolo şi ai grijă să nu dea foc casei.
- Unde te duci? - Să cumpăr bijuterii.
Pot să te ajut?
Se apropie o aniversare şi soţul mi-a zis să-mi iau ce vreau,
aşa că mă gândeam să-mi iau bijuterii.
Sigur.
Mi-am zis să cumpăr pietre preţioase şi să le montez mai târziu.
Cineva mi-a zis că ai marfă bună.
Nu vând pietre nemontate.
Dacă nu sunt în vitrină, înseamnă că nu avem.
- Vă rog să mă scuzaţi. - La naiba...
Nu mă pricep la munca sub acoperire, ok?
Să trecem la subiect.
Ai cumpărat o mulţime de bijuterii nefinisate
de la un tip pe care îl cheamă Michael Connell.
Le-a luat de la un tip pe care îl ştiu, şi trebuie să-l găsesc.
- Nu ştiu niciun Connell. - N-o să meargă bine.
Care mână să rup prima dată?
- Ce? - Care mână? Ai numai două,
iar eu n-am toată noaptea la dispoziţie.
- Nu! - Unde e? E simplu. Îmi spui şi dispar.
La motelul Lakeview.
S-a întâlnit cu mine la motelul Lakeview, în camera 205.
Îmi permit doar unele bijuterii.
I-am spus că, spre sfârşitul săptămânii, mă întorc pentru mai multe.
Păi, probabil că nu o să ajungi la întâlnire.
Apropo,
merită să mori pentru acel pandantiv de smarald.
Omule, ai putea să încetezi?!
Ţi-am spus, nu mă pot abţine.
- Poate dacă nu te-ai mai holba la mine. - E cam greu.
Pentru un spirit, mănânci cam multe.
N-am vrut să te jignesc.
Sunt mare. Ştiu asta.
Ce?
Sunt singuratic, devin depresiv şi mănânc în exces.
Nu sunt oameni care te-ar putea ajuta cu asta?
Un fel de zâne de supraveghere a graşilor sau ceva de genul ăsta?
Nu sunt genul care se duce la întâlniri.
Da, presupun că nu.
Bună.
Sunt eu. Am o adresă.
Connel cred că e la motelul Lakeview.
- Ne întâlnim acolo. - Să-l aduc pe amicul nostru grăsuţ?
- Mai întâi, să vedem dacă e Connell acolo. - Ok.
Chiar nu vroiam să-mi pârlesc tapiţeria maşinii oricum.
Acel Succubus consumă serios.
A întrebat cineva ceva?
I-am dus cu vorba dulce pe
toţi cei interesaţi.
Omule, câte cadavre va trebui să dăm dispărute
- pentru tipa asta? - Poate că n-a avut de ales.
Poate că nu poate să se abţină.
Ce naiba caută aici?
Nu ştiu, dar vreau să ştiu
de ce cineva le montează o armă la uşa din faţă.
Au fost martorii lui Iehova.
Spun şi eu.
Dacă punem mâna pe "pisicuţa ucigaşă"...
poate că o să le lămurim pe amândouă.
Bine. Ocupă-te.
E tot acolo.
Mişto. Să intrăm şi să-i dăm tăbăcim
fundul prin câteva lovituri yakuza
- acestei zâne hoţ. - Nu, tu rămâi în maşină şi veghează uşa.
O să fac asta silenţios.
Bo, n-o să...
- Ştii tu. - Nu-ţi face griji.
Sufletul femeii din parcul de rulote
o să-mi conserve energia ceva timp.
Menajera.
Intră.
Voi încerca să termin repede.
Nu te grăbi. Nu plec nicăieri.
Aştept pe cineva.
Da? Mă mir că cineva
lasă un tip ca tine, atât de arătos, să aştepte.
Ştii ce?
Cred că tu eşti cea pe care o aştept.
Nu ştiu cu cine urma să te întâlneşti...
Ai greşit.
Menajera a fost aici acum 30 de minute.
Ştiu că a trimis pe cineva după mine.
- Unde e? - Cine?
Bărbatul din pădure.
Tatăl meu.
Asta nu are nicio noimă.
- Will nu poate fi tatăl tău. - De ce? Pentru că nu sunt zână?
Fiindcă nu sunt special?
Nu. Adică, da.
Eşti normal.
Dar tu nu eşti.
Nu ai fi avut încredere în cineva care nu era zână.
Eşti zână.
Cred că da.
Mi-a luat ani să învăţ despre toate lucrurile astea.
Vezi tu, doar tatăl meu era zână, deci nu am moştenit nimic.
Nici măcar n-am apucat să-l cunosc.
Ok, stai puţin. Trebuie... trebuie să-mi spui toate detaliile.
- Nu înţeleg ceva. - Îţi plac poveştile de iubire din basme?
Uite una pe care mi-a spus-o mama de o mie de ori,
când eram puşti.
Mama lucra într-o staţie de cercetare în acea pădure.
Într-o noapte, se uita pe fereastră
şi... a văzut câteva lumini verzi.
A încercat să le urmărească.
Nici nu şi-a dat seama când s-a pierdut.
Apoi, dintr-o dată,
un tip stătea acolo.
Nu-mi spune. Un tip cam ciudat
ce avea nevoie de o schimbare serioasă a garderobei?
Părea de treabă. El i-a adus mâncare şi vin.
El i-a spus mamei că o poate scoate din pădure.
Era o noapte romantică... cu lună plină şi restul.
- Mă tem că ştiu unde baţi. - Când a plecat din pădure
în acea noapte, era gravidă cu mine.
Dacă ai problemele cu tăticul, sunt alte moduri
- prin care le poţi rezolva. - Ce, crezi că nu am încercat?
Mama şi-a irosit ani din viaţă,
încercând să-l găsească pentru a-i spune.
Dar tot ce a făcut el a fost să-i
distragă atenţia cu acele lumini aiurea.
În cele din urmă, ea s-a îmbolnăvit,
încercând să-l găsească.
A murit iar toţi tot mai credeau că era nebună.
Şi tu te-ai gândit că ai dreptul la comoara lui.
Nu-mi pasă de comoara lui.
Vreau doar să-l văd. Vreau să mă cunoască.
Păi, jefuirea lui nu înseamnă că faci impresie bună.
Îl cunoşti, da? Te-a angajat să-i aduci lucrurile înapoi?
Am bijuteriile într-un dulap.
La depozitele private de pe strada 15.
Adu-l la mine pentru a mă întâlni cu el
şi poţi lua înapoi tot.
Fir-ar!
Stai locului, şi te voi suna când vorbesc cu el. Ok?
- Un prieten de-al tău? - Te-a urmărit.
Şterge-o. Mă descurc.
Bo, mătura în stânga!
Parcă ar avea ochi la ceafă.
Nu are cap!
Asta e un nivel nou al ciudăţeniilor.
Eşti sigură că merită să faci asta?
Încep să mă îndoiesc.
Ce miroase aşa?
Hei.
Bo, nu e locul potrivit să aduci un om.
Unde merg eu, vine şi ea.
- O protejezi? - Da.
Fata e cu ea.
Înţelege că
e responsabilitatea ta de acum încolo.
Încearcă să nu furi nimic, bine?
Mă supun regulilor, cum ai cerut.
Avem o mică problemă.
Noi?
Am un cadavru în portbagajul maşinii mele.
Şi într-o geantă pe bancheta din spate.
Fata din parcul de rulote nu ţi-a ajuns pentru azi?
Ok, ai observat, nu?
Da. Ştiu că nu te-am sunat pentru asta,
dar acum e diferit. Ok?
Am găsit tipul care a furat bijuteriile tipului meu.
Apoi era alt tip care încerca să elimine alt tip...
OK, nu mai înţeleg nimic de la al doilea tip.
Bo, nu poţi continua să faci asta, ok?
Te asigur că nu aşa îmi plănuisem ziua.
Arată-mi-l odată.
Prima problemă... nu are cap.
Aşa era.
Da, a doua problemă... E un dullahan.
Ok. Uite o întrebare evidentă...
Ce naiba e un dullahan?
Ai putea spune
că sunt mercenarii din lumea zânelor.
Timp de milenii,
şi-au dezvoltat capacitatea de a-şi îndepărta capul.
Precum călăreţul fără cap.
Folosesc asta pentru a îngrozi victimele.
Ca victimă, garantez că merge.
De obicei nu pot fi opriţi, Bo.
Păi, presupun că cineva a uitat să-i spună tipului asta.
Sau poate că nu asculta.
Te-ai prins? Nu avea cap şi nu avea cum.
Ok.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Uite ce e, ai fost norocoasă până acum,
dar trăieşti într-o lume de care nu ştii nimic.
- Păi, învăţ al naibii de repede. - Eşti ok?
Trebuie să mă întâlnesc cu doctorul zânelor de lumină, Lauren.
A spus că mă poate ajuta
- să-mi limitez libido-ul letal. - Vrei mult.
Nu e aşa de mult.
Sunt alte metode prin care poţi să rezolvi problema asta.
Fără supărare,
dar nu vreau să rămân datoare taberei tale,
şi caut o soluţie pe termen lung.
Deci... Poţi să-mi dai numărul ei?
Să nu spui nimănui că îl ai de la mine.
Uite ce am găsit în buzunarele mortului nostru.
Se pare că Will nu e singurul care umblă după bijuterii.
Poate fi asta, ori asta era plata
- pentru eliminarea lui Connel. - Se pare că
prietenul tău Will are de dat nişte explicaţii.
Da, să ne asigurăm că face asta
înainte să se strângă şi alte cadavre.
Will!
Bună! Tocmai mă întrebam unde sunteţi, fetelor.
Da, la o parte.
Asta prinde bine.
E ca şi cum apeşi pe trăgaci şi iese?
- Chiar trebuie să-mi iau una din astea. - Nu.
Ce trebuie să faci cu adevărat e să începi a ne spune adevărul.
Ai trimis un criminal fără cap după Connell.
Ce, te referi la un dullahan?
Nici gând. Urăsc chestiile alea. Sunt înfiorătoare.
Minunat. Acum dezastrul ambulant îi spune decapitatului "înfiorător."
Da, însă aţi scăpat, nu? Adică, sunteţi aici.
Ce s-a întâmplat? L-ai prins pe acest Connell?
De-abia l-am putut ajuta să scape teafăr de acolo.
Poate că avem o problemă de comunicare.
Înţelegi? Petrec mult timp de unul singur,
vorbesc cu mine însumi. Poate nu m-am făcut înţeles,
dar am spus să-l prinzi, nu?
Connell e fiul tău.
Ce să fie?
Fiul tău.
E... e... prea de tot.
Adică, nu se poate.
Eu... eu... tătic?
Acum vreo 30 de ani, s-a pierdut o femeie în pădure.
I-ai dat mâncare şi vin...
Apoi, ştii tu...
O femeie?
... Ella. Nu. Ellie!
Da, aşa e.
Era frumoasă, chiar şi pentru un om.
Noi...
La naiba.
Sunt tătic.
Cum e?
Seamănă cu mine? E înalt, nu-i aşa?
E nemaipomenit.
Nu, ce tot zic? E oribil!
E om. Nu poate afla despre mine.
Ştie de mult.
Acesta e singurul motiv pentru care ţi-a luat bijuteriile.
Vrea doar să se întâlnească cu tine.
Şi eu vreau să mă întâlnesc cu el.
I-aş putea aduce ceva.
Ce... ce părere ai?
Ursuleţ de pluş?
O jucărie camion de pompieri?
Doar vino cu noi să-l întâlneşti.
E tot ce vrea.
Trebuie să mă duc undeva, apoi rezolv treaba cu Connell.
Aştepţi aici până te sun?
Ce vrei?
Nu în fiecare zi afli că eşti tată, nu?
De cât timp stai acolo?
Nu de mult.
Îmi place să văd o profesionistă în timp ce lucrează.
Păi, e doar cercetare plictisitoare.
Da, păi, unele din aceste cercetări plictisitoare
m-ar putea opri să ucid pe cineva.
Ai... ai spus că poţi face ceva
în legătură cu "apetitul" meu.
- Mai e valabilă oferta asta? - Nu înţelegi politicile acestei lumi.
Ar putea fi periculos pentru mine chiar să şi vorbesc cu tine.
N-aş vrea să-ţi fac necazuri, dar am nevoie de asta.
Să fiu îngrijorată chiar acum?
Am dorinţe,
nu într-atât încât să ucid pe cineva.
Cine altcineva mai spune astfel de lucruri, nu?
Dacă nu vrei s-o faci pentru mine,
atunci fă-o pentru următoarea mea victimă.
Am cercetat ceva pentru un incubus pe care l-am tratat.
Dacă am dreptate, ar trebui să-ţi limiteze "apetitul",
dar nu îţi va permite să te vindeci.
Să vedem dacă te putem face bine.
Poate devii şi mai nebunatică.
Dă-ţi jacheta jos.
Dacă înveţi să-ţi controlezi abilităţile,
chiar ar putea să-ţi placă să fii o zână.
Poate.
Ar trebui să iei în considerare invitaţia
zânelor de lumină de a te alătura taberei.
Nu aş fi nevoită să ascund faptul că te ajut.
Păi, prima dată ar trebui să fie mai puţin formali,
să înceapă să "se joace" după regulile mele.
Vorbesc serios,
mulţumesc.
Connell.
Connell, eşti aici?
Nu ştiam dacă o să vii. Ai vorbit cu tatăl meu?
Da. Vrea să te vadă la fel de mult pe cât îţi doreşti şi tu.
Nu-mi vine să cred.
După atâta timp, chiar o să-l văd.
Fă-o. Sună-l.
Kenzi, e aici.
Da, e pregătit să-l întâlnească.
Ok, 20 de minute, la depozitele private.
Bijuteriile le mai ai?
Ce vrei să faci?
Scuze. Nu-mi ajunge doar o simplă reuniune.
Lumea trebuie să ştie ce-a făcut. Mama mea nu era nebună.
Nu, nu vrei să faci asta, Connell. Zânele n-o să te lase.
N-o să aibă încotro.
Dacă mă ucid după ce le expun,
o să aibă un impact mai amplu.
Asta e tot ce îmi doresc de când eram copil.
Aruncă-mi celularul. Du-te...
Eşti rapidă, însă nu îndeajuns. Dă-mi-l.
Connell! Connell, dă-mi drumul de aici.
N-ar avea sens.
Nu înţelegi cum e...
să fii abandonat de tatăl tău, să nu ştii cine e,
să ştii că nu-i pasă de tine.
Ba ştiu cum e. Părinţii mei din lumea zânelor m-au abandonat.
Au scăpat de mine dându-mă părinţilor adoptivi,
şi nici măcar n-am ştiut că există,
nu până când au început să apară abilităţile.
Măcar tu te-ai ales cu ceva.
Eşti specială. Eşti ca ei.
Mai întâi vorbeşte cu el. Vezi ce zice.
Am jucat după regulile lui timp de 20 de ani.
Acum facem cum vreau eu.
Bo?
Kenzi! Pleacă de aici. E o capcană.
Stai. Nu mişca!
Îţi ştiu trucurile, bătrânule. Nu pleci nicăieri.
Credeam că urma să fie o reuniune.
Ce, crezi că te poţi întoarce în viaţa mea
ca şi cum nu s-a întâmplat nimic?
Toată lumea va şti că exişti.
- Vor şti ce i-ai făcut mamei mele. - Nu poţi face asta.
- El are pistolul. Poate să facă ce vrea. - Mama ta n-a înţeles.
Unul ca noi nu poate fi cu un om pentru totdeauna.
Nici măcar nu ne-ai dat o şansă.
Tot ce voiam era să te văd.
Voiam doar să te cunosc.
Am făcut asta pentru binele ei.
Înainte să-ţi dai seama,
ar fi vrut să fie cu oamenii
şi ar fi vrut să le spună cu cine e.
Le-ar fi spus despre mine.
Nu puteam să risc asta.
Nici măcar nu te-ai gândit la ea?
M-am gândit.
Dar timpul se scurge diferit în lumea mea.
Lucrurile se vor desfăşura repede, de aici încolo.
Eşti încăpăţânat.
Ai moştenit multe din trăsăturile mele.
Tu ai făcut asta.
N-am ştiut că eşti fiul meu.
Kenzi, sunt aici!
- Anulează ordinul! - Nu pot. Îndată ce îşi primesc sarcina,
mereu o duc până la capăt.
Hei, decapitatule!
Putem amândoi să avem "capul pe umeri", ok?
Analogie nepotrivită. Adică, nimeni
nu trebuie să-şi piardă capul, ok?
- Acum ce facem? - Îţi sunt dator cu o poveste.
Grăbeşte-te, Willy.
Mai ţii minte femeia pe care am văzut-o
alergând cu acel copil în acea noapte?
Era moaşa unei zâne. Era speriată.
Însă de ce nu eram cu părinţii mei adevăraţi? Erau morţi?
Nu ştiu.
Această moaşă nu era chiar vorbăreaţă.
Dar mi-a spus că îi era teamă.
Spunea că cineva încearcă să te rănească.
Cine?
Atât a spus.
Acum ştii mai multe decât înainte, nu?
Nu ştiu care a fost treaba cu părinţii tăi, Bo,
dar poate că vor să te vadă.
Găseşte-i. Dă-le o şansă.
Fir-ar, urăsc când face aşa.
Au plecat. Grozav, a luat şi prada cu el.
Bo? Bo, ai nevoie de un doctor?
Nu.
Sună-l pe Dyson.
Bo, te-ai gândit bine la asta?
Nu, însă doar aşa mă vindec.
Eşti sigur că ai destulă experienţă medicală?
Ştiu de ce ai nevoie.
O să tot faci asta?
Dacă nu vrei să mă ajuţi, voi găsi pe altcineva.
Eşti sigur că rezişti?
Nu te va ucide?
Îmi asum riscurile.
Traducerea şi adaptarea: ionuţ666
Niftyteam & Phantom
Pentru comentarii: www.tvblog.ro