Asta e casa în care locuieşte Steve Wilde.
E superbogat. Chiar primeşte un premiu pentru ceva.
- Ticălos zâmbitor. - Dar nu e foarte fericit.
Vorbeşti prostii. Nu l-am folosit pe cel zâmbitor.
- El e Migo, şoferul lui Steve. - E un ticălos foarte serios.
Îmi pare rău, Migo.
Nici măcar tu nu mă poţi înveseli azi.
Nimeni nu vine la petrecerea mea umanitară.
E ca şi cum toţi cred că-mi înmânez premiul mie însumi.
Cum îndrăznesc? Şi aşa faci.
Sau că nu-l merit.
Cine poate spune cine ce merită? Şi tu nu.
Adică, nu se poate spune că nu eşti un om generos, pentru că eşti.
Ca ieri la prânz când mi-ai zis să iau sucurile alea, ai zis "păstrează restul."
- Am zis? - Vrei restul?
Pentru că am luat şase sucuri dietetice şi mi-ai dat cam 100$.
Nu, nu, desigur.
Migo trăieşte bine de pe urma lui Steve, dar de fapt ţine la el foarte mult.
Bunătatea unui şef care nici nu ştie, nici nu-i pasă cum stă treaba cu lumea reală.
Amin.
- Îmi dai, te rog, sucul de portocale? - Sigur.
Ai 50$?
Sunteţi un om generos, dle.
Îmi dai voie să intru, prietene?
El e vecinul lui Steve, Fa'ad.
Îţi dau voie, Fa'ad.
- Mereu se iau la-ntrecere. - Îşi etalează noul cal.
Adu-mi calul cel nou! Pe cel mare!
Jachetă!
Vine, vine.
Noul meu cal.
Ajută-mă să urc.
Salaam.
Uite cine s-a-ntors din Dubai. Şi-a adus înapoi mândria Yemenului.
- În bagaje? - Nu.
Oricine-şi permite un armăsar mai mic decât aluna mea
sigur a făcut un târg cu diavolul.
Vrei să spui că devin mai scumpi pe măsura ce...
Pe măsura ce devin mai mici, da, da.
Dar al tău e o monstruozitate frumoasă.
N-aş putea fi mai mândru. De fapt îmi place că sunt aşa sus.
Cum o sÄƒ fiu pe scenÄƒ cÃ¢nd primesc premiul umanitar al anului.
Mi-au spus cÄƒ e o plÄƒcuÅ£Äƒ remarcabilÄƒ.
Eu prefer o placă mai mare.
Dar ce fel de prieten aş fi dacă nu m-aş duce personal?
Nu voi veni!
De fiecare dată când Steve suferă, dl. Lunt e acolo să-l facă să se simtă mai bine.
Suferă. Prăjitură.
Ca secretar al său de-o viaţă...
Lapte!
dl. Lunt mereu s-a asigurat că Steve nu va avea de suferit niciodată.
Lapte!
Migo, mergem la cumpărături.
M-am gândit eu. Aduc camioneta.
Nu, nu mă cunoşti aşa bine pe cât crezi, Migo.
Nu, dacă asta nu-ncape pe bancheta din spate, n-o vreau.
Dulciuri pentru dl. Filantrop!
Tu vezi un filantrop, eu văd un prost bătrân.
Nu vorbeşti serios, Steve.
Dacă nu... stai. Eu sunt prostul bătrân?
Nimeni n-a răspuns la invitaţia mea la petrecere.
Cum o să i se pară o cameră plină de nimeni cuiva ca Emmy?
Emmy?
- Vine? - Nu ştiu.
Tu te ocupi de invitaţii.
În cazul ăsta, nu vine.
N-ai invitat-o?
Steve, s-a întâmplat acum zeci de ani.
Îşi face treaba cu nişte nativi prin cine ştie ce junglă.
Petrecerea va fi mai bună fără ea.
O s-aduc nişte turişti
şi-o să le spun că vin la o înregistrare "The price is right".
Va părea spiritual şi profund.
Toţi prietenii mei vor avea etichete cu preţuri pe ei.
Dar Steve avea un prieten adevărat.
Un prieten care-a găsit o cale de-a o găsi pe femeia asta.
- Ea e Emmy. - Unde e?
Puddle, vino să facem fotografia!
Hai.
Crede că viaţa în pădurea tropicală amazoniană merită conservată.
Eu sunt fiica ei. Numele meu e Puddle.
Şi nu sunt deloc de acord.
Puddle, hai. Hai, scumpo.
Tribul cu care trăim îşi poate pierde pământul în favoarea companiei de petrol a lui Steve.
Aşa că mama se luptă cu ei cu prietenul ei, Andy.
Îşi zice ecoterorist şi spune că omului alb îi pasă doar de el.
"Atenţie, eco-învelitori."
Siluitori!
Dacă vreţi să faceţi praf ecosisemul,
mai întâi trebuie să-l faceţi praf pe acest devotat ecologist. Şi...
- Ştiu că sunt aici, nu? - Da, aşa cred.
Aşa crezi? Spune-le că sunt aici!
E o luptă pe care se pare c-o pierd.
- E un om aici! - Un alb!
Deci Wilde Oil cred că pot veni aici şi da afară tribul ăsta?
Avem drepturi de partea noastră. Nu, crezi, Puddle?
- Da, tu nu vorbeşti. - N-am mai vorbit de şase luni.
Înţeleg.
Te-ai hotărât să nu comunici, ceea ce e tot o formă de comunicare.
Nu sunt îngrijorată pentru că atâta timp cât comunicăm, chiar şi prin necomunicare,
respect asta. Are sens ce spun?
Nu răspunde.
Tocmai am venit de la poşta din Little Lima.
N-ai trimis pachetul ăla la Wilde Oil, nu?
Le place aşa mult petrolul, hai să aflăm cât de mult le place
când sunt acoperiţi de 3 kg de petrol.
Cunosc personal familia asta şi ne-ar putea băga la-nchisoare pe toţi.
Person... stai, ce? Îi cunoşti personal?
Nu, nu. Îl cunoşteam pe fiul lor, Steven, acum mult timp.
Nu e ca şi cum ar fi fost ceva romantic.
Şi nici nu zic că a fost doar fizic. Nici nu-mi amintesc de partea fizică.
Adică nu de asta îl plac vreau să spun.
Nu-l plăceam.
Ideea e că e un copil bogat răsfăţat şi mă-ndoiesc că e un filantrop măreţ.
Chiar a spus "filantrop."
De asta o săptămână mai târziu când a sosit poşta,
a adus mai mult decât o invitaţie la o petrecere umanitară a anului.
Mi-a adus biletul meu de a ieşi din junglă.
Nu sunt destule timbre?
Ce am trimis?
Running Wilde Sezonul 1 Episodul 1
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
În noaptea petrecerii, Steve se temea c-a făcut o mare greşeală.
Ăsta ţi se pare că e un căluţ?
E foarte mic.
Pare să nu ştie nimic.
Care din noi n-are un punct slab aici sau acolo?
Cum ar fi să credem că merităm un premiu când e sigur că ne va aduce o stânjenire imensă.
Respiraţia lui e aşa lăptoasă.
La naiba, n-o să cunosc pe nimeni la eveniment.
Eu zic să scăpăm de căluţ şi să mergem să ne facem praf.
O să-l leg de indicatorul cedează trecerea.
Steve în sfârşit a apărut la petrecerea sa cum apărea la majoritatea chestiilor...
A-ntârziat şi era beat.
Beat criţă.
Are nevoie de cafea.
- E o idee grozavă, altceva de băut. - Nu, dar nu cafea.
Nimic mai rău decât un beţiv treaz.
Mă ocup eu de asta. Începem.
Bine, hai. Îmi vreau placa.
- Hai, hai. - Adu placa.
Îmi vreau placa.
Şi atunci am văzut-o pe mama.
Să spună...
Vreau ca placa să spună "aici a fost un om care n-a vrut niciodată o placă."
Du placa înapoi.
- Băutura dvs, dle. - Nu, cafea.
Vreau cafea.
Iau eu aia.
- Steve. - Emmy.
Emmy Kadubic? Nu m-am gândit la tine.
- Nici eu la tine. - Nu-mi vine să cred c-ai venit la chestia asta.
Arăţi minunat.
Pot vorbi cu tine între patru ochi?
Da!
Între timp, eu eram la celălalt capăt, mă bucuram de civilizaţie
şi-n sfârşit mă simţeam ca un copil normal.
- Vreau ca tu... - Şi eu te vreau.
Nu, nu. De fapt, nu la asta voiam să ajung cu...
Îmi pare rău, am crezut că e garderoba.
Vine cineva. Nu face asta.
Pe de altă parte, miroşi bine.
- Ce naiba? - Stai, bine.
- Hai s-o luăm de la capăt. - Nu pot face asta!
- Bine, trecem mai departe. - Nu, stau cu un bărbat minunat!
În Amazon. Lucrăm cu un trib foarte sărac.
Satul lor se află pe un zăcământ mare de petrol pe care-l vrea tatăl tău.
Trebuie să-i spui să nu foreze acolo.
Să nu foreze.
Va fi problematic, pentru că tatăl meu deja crede că nu-s bun de nimic.
Şi momentan grămezile mele de bani vin de la tata.
Şi treaba asta cu conturile din care se distribuie meritele loialităţii
- ...la membrii familiei care... - Transpiri?
Steve, trebuie să-i ajuţi pe oamenii ăştia, da?
Adică, nu de asta primeşti
un premiu umanitar de la... Wilde Oil.
- Îţi înmânezi premiul singur, aşa e? - Sper că nu.
Credeam că îl avem pe dr. Oz pentru asta. Uite, voiam doar să primesc un premiu.
Nu faci opere de caritate pentru un premiu, Steve.
Faci bine fără să primeşti nimic în schimb. Dar cred că asta ai rămas.
Am salvat un cal azi!
O voi face. Ştiu unde l-am lăsat.
N-o asculta. E geloasă că iei placa.
- Adu placa. - Nu vreau placa. O vreau pe ea.
Singurul mod în care o voi avea e să-ncetez să mai fiu aşa înfumurat şi superficial.
Dumnezeule!
E un monument!
Glumeşti?
Fa'ad va fi nimicit de invidie.
Steve n-a fost fericit pentru mult timp.
Emmy chiar a avut un impact asupra ta, nu?
- Ţi-am spus vreodată cum ne-am întâlnit? - De atâtea ori.
- Pot să te ajut? - Da, două cola dietetice, te rog.
Era fiica uneia din menajerele tatălui meu.
Sunt două cola. Totalul...
Da, ştim cât e!
Când Steve îi povestea lui Migo, mama făcea acelaşi lucru cu mine.
Şi da, în copilărie eram îndrăgostită de el, dar chiar şi atunci
ştiam că toată treaba cu banii nu era dreaptă.
Şi am refuzat să intru-n casa aia.
De ce-aş fi vrut să intru-n casă? Şi apoi el mi-a construit o casă-n copac.
A fost primul lucru pe care l-am construit singur.
Pas cu pas. Planurile. Spunându-i tipului s-o facă.
Apoi i-am spus că m-am răzgândit şi că vreau s-o pună în alt copac.
Migo, mi-aş dori să fi văzut asta.
Am văzut. Eu am construit-o.
Şi ne petreceam tot timpul acolo.
Şi ştii ce făceam? Îl ajutam să-nţeleagă câtă suferinţă e în lume.
Sigur.
Poate putem scăpa de dl. Lunt şi putem să-i trimitem salariul oamenilor acelora.
Adică, nu mai am nevoie de-o dădacă.
Cât de des folosesc dispozitivul de monitorizare pentru copii?
Dar apoi, deodată, mama a fost dată afară şi i-am spus...
Trebuie să vorbeşti cu tatăl tău.
E complicat pentru că majoritatea banilor mei
- ... se bazează pe... - Transpiri?
Steve, banii lui nu te-ai făcut niciodată fericit.
Ai dreptate, îi spun, fie tu rămâi aici, fie eu plec.
Şi nu l-am mai văzut niciodată.
Şi atunci tata mi-a cumpărat prima mea şalupă rapidă,
pe care am lovit-o uşor arătându-i-o lui Michael J. Fox.
Ştii, poate... chiar are nevoie să fie puţin împins de la spate.
Poate-ar trebui să-l las să fie generos.
Cred că e un ticălos, dar de ce să nu-l las să-mi demonstreze că greşesc, nu?
Se vede că încă simte ceva pentru tip.
A doua zi am ajuns în regatul lui Steve Wilde.
Emmy.
Am fost prea aspră cu tine.
Nu, m-am învăţat o lecţie foarte valoroasă.
De fapt, sunt o persoană căreia-i pasă şi...
Nu, nu, nu.
Câteodată trec de poartă.
Steve, aceea era fiica mea, Puddle.
Cine e acum? La uşă?
Intră.
- Vorbeşte, micuţo. - Nu vorbeşte.
- Nu? - Nu mai vorbeşte de şase luni.
Nu ştim de ce.
N-o s-o facem acum.
Oricum, m-ai inspirat.
Să-ţi creşti fiica în pădurea tropicală.
Da, acolo se fac dădacele, dar eu n-aş putea.
O fac să-i arăt valorile fiicei mele.
Şi cinstit, tu nu poţi face mai nimic.
Dar m-am schimbat.
De asta am mers acolo seara trecută.
Peru.
Cu avionul meu.
Hai, vreau să te duc undeva.
Pe aici.
O să-ţi placă.
Ne-a dus la un hotel excentric. Deşi n-am ştiut de ce la-nceput.
Nu-i recunoşti?
E tribul tău!
- Ei sunt toţi? - Da!
M-am uitat la condiţiile lor de viaţă acolo şi am spus,
"trebuie să-i luăm pe oamenii ăştia din iadul ăsta umed acum."
Bună.
Cultura veche de 2.000 de ani pe care am stat s-o protejez şase ani?
Pe tavă.
Puddle, ne-ntoarcem în junglă acum.
Stai, ce e aia?
Nu, nu.
Emmy, Emmy, hai, tribul e fericit acum. Sunt foarte fericiţi.
Uite cum... de asta o faci.
Asta de aici. Şi pentru nimic.
- În principiu o faci pentru nimic. - Dar tu n-ai făcut-o pentru nimic.
Nu faci nimic dacă nu-ţi iese ceva.
Deci ca ceva să merite, trebuie să sufăr ca tine?
N-ai suferit o zi în viaţa ta. Eu mereu m-am sacrificat.
Da, pentru că trebuie să te simţi superioară.
- Ba nu. - E adevărat.
Te-ai lăudat că n-ai nimic asupra mea din ziua în care ai aflat că am totul.
Greşeşti, Steve.
Dar dacă eram genul de persoană care să se simtă superioară, aş spune
"mi-e milă de bogatul ăla superficial,
dar nu şi de fata aia săracă profundă că nu-l judecă."
Bine, pleacă!
E ultimul lucru drăguţ pe care-l fac pentru cineva.
Hai, Migo, îţi cumpăr ceva de băut.
Stai. Matoog are nevoie de cupa de-ngheţată.
Cine e omul?
Steve s-a întors la maşina sa aşa cum se-ntorcea la majoritatea lucrurilor...
A-ntârziat şi era beat.
Ce zici de asta? Deja am uitat-o!
Emmy?
Ce faci aici?
Corect, nu poţi vorbi şi eu nu-ţi pot citi gândurile.
Nu mă pot întoarce-n junglă.
Am nevoie de ajutorul tău.
Bine.
Dar dacă spui cuiva că pot citi gândurile, pică-nţelegerea.
Şi în sfârşit am putut explica de ce nu am mai vorbit.
Pentru că nu vreau să trăiesc în junglă.
Poate mă poţi ajuta.
Convinge-o pe mama că trebuie să stau aici sau ceva.
- Am găsit minciuna perfectă. - Nu prea ştiu să mint.
Ăsta e unul din lucrurile grozave când eşti bogat.
Poţi spune lucruri de genul "ţi-am lovit maşina,"
şi oamenii tot te plac.
Dar trebuie să minţi.
Dacă mama află că m-am prefăcut, îmi va lua...
ei bine, am doar un lucru. Dar îmi place lucrul ăla.
Dacă e pentru un lucru.
Cum se simte? Unde e?
E în salon cu un doctor.
Ce? Dumnezeule, se simte bine?
Nu e genul ăla de doctor.
E psihiatru şi... ea nu e.
E legat de faptul că nu vorbeşte? Pentru că e doar o fază.
De acord!
Bună, eu sunt doctor.
Fiica ta nu mi-a spus că eşti aşa frumoasă.
Sunt sigur că nu ţi-a spus nimic, nu-i aşa, doctor Fa'ad?
- Nu-n aşa multe cuvinte. - Da, dar în niciun cuvânt, nu?
- Te-am căutat peste tot. - Copilul nu poate fi mutat.
E pe punctul de a avea o patologie severă.
Poate vine de la faptul că n-are un cămin adevărat.
Îţi sugerez s-o înscrii la o şcoală americană.
N-are liceul Neverwood Village
un program excelent pentru copii proşti ce nu pot vorbi?
Cei mai buni şi mai proşti.
Desigur, ca s-o înscrii trebuie să locuieşti în Neverwood Village.
Sigur ar putea locui o vreme la mine, nu crezi?
Nu ştiu. Care e diagnosticul tău exact?
Copilul nu poate fi mutat.
Amândoi mint îngrozitor de prost. Se vede că n-au experienţă.
Fiica ta nu mi-a spus că eşti aşa frumoasă.
Şi evident, eu nu pot interveni.
Copilul a fost mutat.
Spuneau lucrurile pe care le-am scos la repeţie. De exemplu...
"Doctor magazine" spune că eşti cel mai bun din lume.
Mulţumesc, "Doctor magazine".
Şi deodată, au trecut direct la final.
- Oricând. - Mulţumesc că ai venit.
Am zis, oricând.
Dar nu ştiu de ce, mama nu s-a prins.
Cred că nu asculta, ca de obicei.
Trebuie să locuiesc aici din cauza unui doctor?
Tipul e unul din cei mai respectaţi şi etici medici din domeniu în ziua de azi.
Şi m-am ocupat şi de plată.
Nu ştiu, mi se pare greşită, Steve, toată chestia asta.
Şi nu vreau ca fiica mea să locuiască în sanctuarul ăsta de exces.
Sanctuar de exces? E un cămin.
E doar un simplu cămin.
Mama n-a vrut să locuiască în vila lui Steve, aşa că a venit cu o idee mai bună.
Nu-mi vine să cred că ai păstrat casa din copac.
Nu ştiu, cred că n-am fost niciodată mai fericit
decât atunci când eram aici cu tine.
Şi eu.
Deşi nu mi-am imaginat că voi locui aici 20 de ani mai târziu.
Trebuia să conduc un ONG într-un oraş important până acum
să lucrez pentru Naţiunile Unite, de 20 de ani să fac asta,
şi am doar riduri acum.
Cred că asta te face aşa frumoasă.
Serios, uită-te la mine.
Uită-te la mâinile astea. Nu sunt deloc aspre.
N-a trebuit să fac nimic în viaţa mea.
- Ce e asta? - Golf.
Un joc stupid pe care-l fac zilnic cu aşa numitul meu prieten cel mai bun, Fa'ad,
singura persoană pe care-o cunosc care a realizat mai puţine decât mine
şi nici n-a avut o slujbă în viaţa lui.
N-a avut o slujbă în viaţa lui?
Nici nu e stânjenit din cauza asta.
Adică, ce mai doctor.
M-ai minţit. Şi ce e mai rău, ai profitat de o fetiţă care nici nu poate vorbi.
Ai dreptate. Îmi pare rău.
- Am fost egoist. - Mereu eşti.
Cum îndrăzneşte? E aşa încurcat şi nu-şi dă seama...
Cum ar fi oricine care n-a avut un tată căruia să-i pese.
N-a avut ce-i dăruieşti tu fiicei tale.
Poate-ar fi trebuit să mă port mai mult ca un tată.
Nu mă plăteşte să-i fiu tată. Sunt prietenul lui.
Mă plăteşte să-i fiu prieten.
Nu-ndrăzni să-ţi asumi vina pentru asta, da?
De ce-i acoperă mereu cineva greşelile?
Dl. Lunt, servitorii lui, mereu îl protejează.
El nu-i protejează pe ceilalţi.
M-a protejat pe mine! Nu ţi-a spus că pot vorbi.
Mare lucru, toţi ştiam că poţi vorbi.
Poţi vorbi! Dumnezeule.
- De ce n-ai mai vorbit? - De câte ori ţi-am spus
că nu vreau să stau în junglă?
Toţi spun asta. Tribul spune asta.
Pentru că nimeni nu vrea să stea acolo.
Vreau să fiu un copil obişnuit.
Şi eu vreau asta, da?
Dar vreau şi să creşti cu valori, să te-nvăţ că e important să-ţi pese de oameni, nu cum e Steve.
Poate că nu mi-a spus că poţi vorbi,
dar, crede-mă, a fost ca să ajute mica sa escrocherie cu doctorul fals.
- A fost ideea mea. - Chiar dacă a fost, asta spun.
Îmi putea spune. E un egoist...
Stai, de ce nu mi-a spus asta?
Steve?
De ce nu mi-ai spus că a fost ideea lui Puddle?
- Ai fi scăpat de-nvinuiri. - N-am vrut să aibă probleme.
- Da, dar ce ţi-a ieşit din asta? - Nimic.
Dumnezeule.
- Ai făcut un bine pentru nimic. - Am făcut un bine pentru nimic.
De ce-aş face asta?
Pentru că, e clar, am o influenţă bună asupra ta.
Poate-ar trebui să stăm.
Puddle.
- Serios? - Deci rămânem?
Cred c-ar trebui să-ncercăm doar pentru puţin timp.
Ce bine.
Mă duc să-mi iau lucrul.
E grozav.
Sunt sigur că poţi găsi o operă caritabilă super serioasă în care să te implici...
- Deja am găsit. - Bun.
O să termin ce-am început.
O să desfac fiecare impuls îndreptăţit care a fost "forat" vreodată în tine.
O să te ajut, apoi, împreună, o să schimbăm lumea.
Nu văd niciun rău ce ar putea veni din asta.
Bun, pentru că, Steve, chiar cred că pot face din tine un om mai bun.
Nu dacă te fac o femeie mai rea mai întâi.
- Nu? Nu mai râzi de asta? - Nu.
Şi astfel Steve Wilde,
bărbatul care avea totul a găsit singurul lucru pe care nu-l poate avea.
Haide.
Dar asta nu-nseamnă că nu va-ncerca.
Cred că mie şi lucrului meu ne va plăcea aici.