Anteriorment a Fringe...
Estàs veient un altre món a través d'una finestra.
Un univers alternatiu, com el nostre.
I en cadascun d'ells, hi ha una versió nostra.
No podem permetre que el Peter torni a morir.
- Puc salvar-ho. - Walter, el Peter és mort.
Estàs parlant de l'altre Peter. El de l'altre costat.
Vaig creuar a l'altre univers i em vaig portar a un fill que no era meu.
Que Déu m'ajudi.
23 ANYS DESPRÉS
Peter Bishop? Olivia Dunham. Treballo al FBI.
El seu pare és Walter Bishop.
Va treballar a Harvard, en un departament anomenat Ciència "Fringe".
M'està dient que el meu pare era el Dr. Frankenstein.
Pregunta't per què et van triar.
Et vam donar l'habilitat de identificar coses de l'altre univers.
És el que descriuries com una llum trémula?
No sóc d'aquí veritat?
- Fill... - No sóc el teu fill.
- Puc tornar-te a on pertanys. - El Peter és en perill.
Ajuda'ns a creuar.
El Walter d'aquest lloc és el Secretari de Defensa.
L'equip Fringe li respon a ell.
- Aquest és el teu equip? - Agents Francis i Dunham.
No podem confiar en els invasors de l'altre univers.
Hauràs de confiar en mi... Sóc tu.
Has de tornar. Perquè em pertanys.
Ens dirigim a la Casa de l'Òpera.
Realitza el canvi.
Benvinguts.
INFILTRACIÓ ACONSEGUIDA
Deixin-me sortir d'aquí, per favor. Deixin-me sortir d'aquí, per favor!
Agent Dunham, intento ajudar-li a recuperar la seva vida,
així podrà tornar a casa, a la seva vida, a la seva feina...
amb la seva família.
Aquesta no és la meva llar.
Perquè és d'un altre univers?
Sí.
Olivia...
El que li ha succeit, donada la naturalesa de la seva feina,
Els extranys esdeveniments amb els
que la seva ment hi hagi creat aquesta fantasia...
una forma de processar el trauma.
Això no és una fantasia.
Està d'acord en què vostè és una agent de la Divisió Fringe.
Treballo per a la Divisió Fringe del FBI...
Enfrontant-nos a estranys i misteriosos esdeveniments que
amenacen la seguretat dels Estats Units i els seus habitants.
Bé.
Ella és la seva mare?
Se sembla a ella, però no ho és.
I ells?
Agents Lincoln Lee, Charlie Francis, són els seus companys?
No.
I qui és ella?
L'altra Olivia Dunham. La Olivia Dunham d'aquest lloc.
I què li sembla a vostè, Olivia? El que està dient?
Que hi ha un altre món a més de el nostre, habitat amb gent
que és exactament igual als quals viuen aquí...
Sona desgavellat...
Això mateix vaig pensar la primera vegada que vaig sentir-ho,
però encara que sembli una bogeria, és veritat.
Qui és el Peter?
Després que resultés ferida a els afores de la Casa de l'Òpera,
quan es trobava sota els efectes de l'anestèsia, va murmurar el nom "Peter"
És un dels seus amics?
Va venir amb vostè des de l'altre univers?
Peter és el meu col·lega... Un consultor civil.
El meu equip i jo creuarem per trobar-lo i portar-lo a casa.
I on es troben ara... el Peter i els seus amics?
No ho sé.
Dono per fet que van marxar a casa sense mi.
Olivia...
Sé que és veritablement terrible...
no tenir el control de la pròpia ment.
Dra. Anderson... no sóc boja.
Ella no és la meva mare. La meva mare va morir quan jo tenia 14 anys.
El Charlie Francis que vaig conèixer, va ser assassinat.
Mai he guanyat una medalla olímpica per tir al blanc.
Gens d'això és meu.
Aquesta no és la meva vida.
Creu que intento convèncer-la que vostè és algú més?
- Per què ho faria? - No ho sé.
Volia veure'm, senyor?
- El tractament no està funcionant. - Bé, no és una sorpresa.
Sempre hem sabut que transferir records
té una possibilitat molt remota d'èxit.
- Intentem-ho de nou, per favor. - Senyor, si li donem una altra dosi...
podria matar-la.
Vostè i jo sabem alguna cosa...
que ha costat moltes vides i molts dòlars per mantenir-ho en secret.
Que estem en guerra...
una guerra amb un altre univers...
Habitat per criatures que han fet malbé el teixit de la realitat.
Tot el que ens envolta, el nostre món es troba sota atac.
D'alguna forma, aquesta noia va arribar aquí.
D'alguna forma, està preparada per travessar universos.
La necessitem per comprendre aquesta habilitat.
Perquè si podem fer-ho, podrem guanyar aquesta guerra.
I si no...
Aviat, no hi haurà res què protegir.
Intentem-ho de nou.
- El dinar és a punt? - Em temo que no.
Per favor. Un altre cop no.
No em sento bé.
- No puc... No puc respirar. - Deixa-la anar.
Asseu-la.
Codi blau. Codi blau.
- Alto! - Anem, anem!
Detinguin-se just aquí!
La veig, per allà!
www.addic7ted.com Col·labora!
Sabem que el President Obama ha triat l'ex-president John F. Kennedy
perquè prengui el comandament de la nova agència que
intenta frenar el dany ecològic.
L'ex-president Kennedy planeja presentar la seva
renuncia com a ambaixador de les Nacions Unides...
- Condueixi. - Necessito que em doni el seu "mostri-m'ho"
Sap que no puc posar el taxi en marxa sense la seva identificació.
- Com es diu? - Henry.
Bé, escolti Henry...
Necessito que condueixi ara mateix.
D'acord.
No senyor, encara no.
La patrulla costanera diu que no hi ha forma que hagi pogut creuar,
que els corrents són impossibles en aquesta època de l'any.
Què opina vostè?
Coneixent la Olivia Dunham, seria l'única persona
per la qual apostaria que podria sobreviure.
Llavors trobin-la.
Per què porta posada una bata d'hospital? Està malalta?
Em van tenir retinguda contra la meva voluntat
i em persegueix una divisió governamental.
Han realitzat experiments amb mi.
Han intentat convèncer-me de que sóc algú qui no sóc.
És la seva família?
Miri, acabo d'encaminar la meva vida.
No sé què és el que està fent, però l'últim
que necessito en aquests moments són problemes.
No és en cap problema, Henry... Mentre faci exactament el que dic.
Bé, vull que disminueixi la velocitat i s'estacioni.
Doni'm la seva identificació, la seva "mostri-m'ho"
Molt bé, entrarà dins aquesta botiga i em comprarà alguna roba.
Ara sé on viu vostè i la seva família.
Si avisa algú, Henry, li asseguro que els problemes el trobaran.
- Entès. - Bé.
VOLS DIARIS CAP A LA LLUNA... GLATTERFLUG
- "Knock, knock" - Qui és?
Ningú, perquè ets tan lleig que ningú vindria a trucar a la teva porta.
Melissa, saps com l'agent Francis pot dir
quin costat és de cada cuc que viu en el seu cos?
Els fa pessigolles al centre i espera a veure quin es tira un pet.
- Et portaré una mica d'aigua, Lincoln. - Sí.
I bé?... Què has sentit?
Quant temps més la mantindran aquí?
Ja coneixes la Olivia. És forta.
Físicament, està millorant.
Però diuen que ha sofert un episodi psicótic.
He sentit de persones que perden la noció del temps.
Que no són capaços de recordar els dies anteriors
al seu accident automobilístic. Però això és una bogeria.
- I el de l'altra Olivia? - Va escapar a l'altre costat,
juntament amb el fill del Secretari i l'altre Walter Bishop.
Mira, fa tres dies estava menjant una terrina de gelat de xocolata.
Veient el Tom Cruise fotre cops a| alguns culs a la tele.
I vaig pensar: "La vida és bona"... I ara tot això.
- Em temo que anirà a pitjor. - Senyor...
- Com li va? - Bé.
Què passa?
Anit, l'agent Dunham va escapar de les instal·lacions de la illa Liberty.
Bonic tatuatge. Què significa?
Què?
El tatuatge que té darrere de el coll. Sembla un sol o alguna cosa així.
Deuen haver-m'ho fet. Ella ha de portar un.
L'altra ha de tenir un tatuatge.
La noia que van intentar fer-li creure que era?
- Sí. - Sí, pot ser, estic d'acord.
Escolti, no faci això. No em doni |la raó perquè creu que estic...
Boja?
I què pensaria vostè si jo hagués saltat al seu taxi,
vestint una bata d'hospital, amb un arma, cridant que hi ha una conspiració,
dient-li que em persegueix el govern i que aquests tipus
intenten fer-me creure que sóc la meva versió tatuada?
- Miri, sé que sembla una bogeria - Una miqueta.
Doncs no estic boja. No sóc qui diuen que sóc.
D'acord.
On anem?
Em portarà a casa.
No haig d'advertir-los que un agent de la
Divisió Fringe que sofreix d'un trastorn delirant
i que coneix informació classificada és molt preocupant.
Té cap idea d'on deu haver pogut anar?
Encara no. Considerant el seu estat mental, podria ser arreu.
On vas?
- Per la meva roba. - Tu no.
Si la Olivia està en problemes, no em quedaré assegut.
Pensaba que havies de tornar a la cambra hiperbárica.
Puc estar fora vuit hores. Em queden sis hores.
Melissa...
Embolica'm els meus nanobots.
Si no torno en 15 minuts, pot marxar.
A la Casa de la Òpera? Aquí és la seva casa?
No, però així és com vaig arribar aquí i així és com vaig a tornar.
I què m'impedeix marxar ara mateix?
Henry Arliss Higgins...
El 3248 de l'Avinguda Hastings, apartament 3.
Número d'identificació: 10-02-25-056768.
Tipus de sang "B" negatiu.
Les seves vacunes estan al dia, excepte per tifus, que ha vençut fa 17 dies.
Potser vulgui encarregar-se d'això.
Escolti! Escolti!
Agent Dunham, no la he reconguda, perdoni.
No sabia que la Divisió Fringe inspeccionaria.
No hi ha problema, hauria hagut d'identificar-me.
I... és veritat el que diuen d'aquest lloc?
Que la gent desapareix sense deixar rastre?
Ho sé, ho sé, "classificat"... Les coses es tornen cada cop més rares.
- Si em disculpa, vaig a... - Sí, hem d'allunyar-nos.
- Només serà un minut. - No, no, no hi ha temps per a això.
- El protocol està en vigència. - Sí, ho entenc...
Agent, agent, no pot...
No.
Hi ha alguna cosa?
L'agent Farnsworth ha posat en marxa alguns escenaris.
Hi ha un 6% de possibilitats que l'agent Dunham
es presenti a la central per rendir-se,
un 11% que torni al lloc de l'atac,
un 21% que intentarà contactar a algú que conegui,
un 29% que tornarà al teatre on va succeir l'esdeveniment,
i un 33% que intentarà abandonar el país.
- Algú ha cridat Duanes? - Algú ha cridat Duanes?
- És bona disfressant-se. - També els hi vaig dir.
L'agent Dunham acaba d'abandonar la
quarentena del teatre en un taxi de la ciutat.
Aconsegueixin la línia del rastrejador d'aquest taxi i trobin-lo.
Sí senyor.
I bé? Ara què?
Encara no ho sé... Pot seguir conduint?
- És la meva esposa. - Bé.
No faci ni una ximpleria, Henry.
Hola!
Sí, sí, ho sé. No ho vaig posar allà.
És al vell quart de la Laura. El de la Laura, sí.
Res, estic amb un client. D'acord.
Com a les 7:00?
T'estimo, carinyo.
Ho sé.
Com es diu?
Jasmine.
Però si soc a la casa del gos, llavors és simplement "carinyo"
La major part del temps és "carinyo"
- I què hi ha de vostè? Té algú? - Alguna cosa així.
- "Alguna cosa així", quin nom tan rar. - Es diu Peter.
En certa forma és la raó per la qual estic aquí.
Pot portar-me al carrer 655 amb el carrer 18, prop de la 10a. Avinguda?
- Què hi ha aquí? - Una companyia, Massive Dynamic.
No la coneixia.
Fabriquen tecnologia que podria portar-me a casa.
Si tinc raó, aquí treballarà una dona que podria ajudar-me.
Bé, si hem d'anar fins a Chelsea, necessitarem combustible.
- Recordi-ho. - Sí, ho sé, ho sé.
Té el meu número.
Truc mental Jedi.
BANYS NOMÉS PER A CLIENTS
Hola Liv.
Gràcies a Déu que et trobem.
D'acord... Sé que no em veig molt bé, però un "hola" no seria tan dolent.
Vaig saber del tiroteig al teatre.
El coronel Broyles em va parlar d'això.
- Ja saps, et vas copejar al cap... - No t'apropis més.
Liv, ho he viscut en carn pròpia.
Creu-me, sé que el tractament se sent pitjor que la malaltia...
Però només intenten guarir-te. Tots volem ajudar-te i que milloris...
- Liv? - Treu la teva arma i llença-la a terra.
Olivia, vinga. He estat el teu company per dos anys.
Posa la teva arma al terra.
- Això no és necessari. - Dóna-li un cop.
- Què creus que faré? - No ho sé. No et conec.
Sigui el que sigui que t'hagin dit, no sóc qui creus que sóc.
Liv, pensa en el que fas.
No pots seguir fugint.
Pugi al cotxe.
Pugi al cotxe!
- Què fa?! - Condueixi!
- Liv! - Arrenqui, ara, ara.
- És una excel·lent tiradora! - No, en realitat, no.
Bé, pot ser que m'hagi enganyat.
Escolti, què fa?
Ja no podran trobar-nos.
- Gràcies. - Sí.
Deu haver desconnectat el rastrejador del taxi.
Estem revisant les càmares de vigilància,
però no hem trobat res encara.
- Ha vist l'enregistrament de l'incident? - Sí senyor.
Sap el que penso?
Que hi ha una sola persona en la Divisió Fringe que podria fer un tret així.
Funciona.
- Per què s'atura? - Perquè és aquí.
Carrer 18, 10ª avinguda... Aquí és on vostè va dir.
- No. - Què?
No és aquí. No deuen haver-la construït.
Bé, potser es va equivocar en l'encreuament de carrers.
Deixi'm anar a fer un cop d'ull.
Estic atrapada aquí.
Es troba bé?
Shadowgrove Circle...
El 302 de Shadowgrove Circle. Això és a Tarrytown.
És... és una casa segura. En Walter deu haver-m'ho dit.
No sé per què ho vaig oblidar.
Tarrytown es troba a uns 40 minuts.
Bé, millor marxem.
- Hola Frank... - Charlie, què passa?
- Alguna notícia de la Olivia? - T'importa si entro?
Endavant.
Òbviament significa molt per a vostè.
Com diu?
El paio del que va parlar, pel qual va venir aquí.
El Frank? Sí.
Vaig pensar que el seu nom era Peter.
Sí.
Peter.
És clar.
No la veig bé.
Quant falta per arribar?
No gaire.
No he dormit gens des que tot això va passar.
Ni tan sols sé què li passa. Ningú em dóna una resposta clara.
Farem que millori.
T'ho prometo. Només... necessitem trobar-la.
Pots pensar en cap cosa que... hem pogut obviar?
Ja saps, algú a qui pugui demanar ajuda,
algun lloc on s'hi hagi pogut ocultar, un amic, alguna cosa?
- La Marily ha tornat. - Vaig pensar que era a França.
Va tornar quan va assabentar-se de l'ocorregut.
L'última vegada que vaig portar un client així de lluny,
el compte ascendia a uns 300 dòlars.
Suposo que ho anotaré en el teu compte.
Puc esperar-la si ho desitja.
- No, vagi's a casa amb la seva família. - Estarà bé?
No estic boja, ho sap.
Però per provar-li-ho hauria de dir-li algunes coses encara més boges.
Fa uns anys, anava pel mal camí. No podia sortir d'ell.
Dins de mi, sabia que era algú més.
Va haver-hi una sola persona que ho va creure...
Jasmine.
Va veure l'home que jo era. Però ella va ser l'única.
Miri, en ocasions ha de creure en el que no pot veure.
Gràcies.
Olive?
Mamà?
Carinyo!
Sé el que va passar. Em van dir que vas patir un col·lapse nerviós.
Vaig venir tan aviat com em vaig assabentar. Vaig intentar veure't, però no m'ho van permetre.
Carinyo, tenia tanta por.
No sóc la teva filla.
La meva mare va morir quan tenia 14 anys d'edat.
Tot això està malament. No hauries d'estar aquí.
- Carinyo! - No em diguis així, no sóc la teva filla!
- Sí, ho ets... però estàs confosa. - Aquest havia de ser el meu camí a casa.
Aquesta és la teva casa.
No, la meva llar és a Jacksonville, Florida.
Vaig créixer a una base militar. Mai havia estat aquí!
Si mai havies estat aquí com vas saber com arribar-hi?
- Et vaig ajudar a pintar-la no? - Sí.
Vas triar els colors. Jo volia blau, però em vas convèncer de pintar de...
Groc, perquè era més animat.
Carinyo... aquesta és la teva llar. Això és casa teva.
Lamento molestar-la Sra. Dunham. Em preguntava si ha sabut de la Olivia.
- És aquí. - Sí?
Entri.
Hola.
Hem recuperat la Olivia Dunham.
Pel que sembla el seu tractament va funcionar després de tot.
El seu pla va ser encertat.
Només va necessitar una mica més de temps del que va pensar.
No, no va ser el temps.
Va ser l'adrenalina de la seva escapada.
L'adrenalina va disparar la memòria d'els limfòcits B de la nostra Olivia.
Portant-los a través de la barrera hematoencefálica
transferint els records satisfactòriament,
la qual cosa, per a les nostres intencions i propòsits...
Ja és la nostra Olivia.
- Gràcies Charlie. - Per què?
- Per ser el meu amic. - Escolta, Liv...
- Sí? - Gràcies per no disparar-me.
Doni-li el cap de setmana.
Després d'això, hauria d'estar bé per tornar a la feina}.
Imagino que és el moment en que li pregunto "Per què?"
Per què convèncer-la que és la nostra Olivia Dunham?
Per què va ser necessari?
No ha de preocupar-se de això ara. Ho sabrà aviat.
Amb tot el respecte, Sr. Secretari...
Està infiltrant a un d'ells dins el meu equip,
i ha infiltrat un dels meus agents en el d'ells.
- Necessito saber-ho ara. - Ha fet una bona feina avui, Phillip.
I així li diu... "Walternatiu" Al seu veritable pare?
Sí.
Molt bé, segueixi.
Bé, Walternatiu se'm va enportar perquè va dir que
necessitava la meva ajuda per arreglar el dany de l'altre costat.
Però creu que li estava mentint.
Sí, mai va tenir cap intenció d'arreglar l'altre costat.
Volia que li ajudés a destruir el nostre.
- Ves. - "Ves" què?
El meu llapis ha mort.
- A veure, dóna-me'l... Conec un truc. - Un truc?
Per salvar un llapis mort?
Vol que l'arregli o no?
No, està bé. Ja gairebé acabem.
Tinc una pregunta més...
Va dir que quan es va adonar que en Walternatiu li va mentir,
la seva primera reacció va ser de ràbia, que volia aturar els seus plans.
Però podria haver-ho fet quedant-se allà.
L'únic que no entenc és...
Per què va tornar?
No hi havia vist d'aquests en molt de temps...
- Les teves sabates. - Wallabees.
- Els tornaràs? - On han marxat?
Bé.
Ha acabat.
Com et va anar?
Interminable, però s'ha acabat.
- Podem continuar amb les nostres vides. - Fantàstic.
Què els sembla si comencem amb el menjar?
Em moro de gana.
I tot el temps que vaig estar allà, només podia pensar en una cosa...
Sí? En què?
En això.
Anem.
Estic segur que el matí ens portarà la bogeria habitual.
Però podem gaudir de la nostra nit lliure.