Running Wilde Sezonul 1 Episodul 2
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Steve era în mijlocul unui joc, când prietenul său, Fa'ad, a ajuns.
Fa'ad.
Fa'ad, deschide portbagajul ca să mă pot băga.
- De ce? - Mă joc "500$ dacă mă găseşti" cu Puddle.
E un fel de boală "de-a v-aţi ascunselea" pe care am inventat-o când eram mic.
Asta explică preţul mic.
Cealaltă e că nu-i spui oponentului tău că de fapt te joci...
că de fapt te joci, aşa că trebuie să-şi dea seama de asta.
- Aş vrea să joc jocul ăsta cu tine. - Te-ai jucat, de multe ori.
- Nu te pricepi deloc. - Nici tu nu eşti mai breaz.
Dacă Puddle mă vede vorbind cu bancheta din spate, te va vedea imediat.
Ar trebui să fim în siguranţă aici până la căderea nopţii.
Ai multe bagaje aici.
Vacanţa de vară s-a terminat şi în sfârşit a venit toamna,
iar asta poate însemna un singur lucru.
Vacanţa de toamnă.
Îmi voi însoţi tatăl şi mamele într-o călătorie în Golf.
Mereu mă bucur să-i văd pe alţii cheltuind.
Şi, desigur, tu vei călători cu familia ta.
Îmi pare rău. Am uitat că familia ta nu-ţi acordă atenţie.
Le pasă de mine. Doar au ales să nu mi-o arate prin cuvinte sau fapte.
Dar cu Emmy şi Puddle aici, oarecum am o nouă familie.
Toţi avem un rol în mica noastră psihodramă.
Sper că luându-le în vacanţă, în sfârşit voi putea face dragoste cu personajul soţiei.
Habar n-ai.
Nu crezi că trebuie să fie un motiv pentru care insistă să locuiască în casa din copac?
De ce n-o lasă Darrin pe Samatha să folosească magia? Nu ştiu!
Crede că tu şi stilul tău de viaţă sunteţi respingători moral.
- Crezi? - Desigur. E o femeie
care şi-a petrecut tot timpul în junglă.
- Probabil nici nu se epilează pe picioare. - De fapt, de asta am vorbit seara trecută.
Era chiar după ce mama a făcut prima baie cu spumă după şase ani.
Emmy.
Emmy, faci baie? Emmy.
Desigur, nu voia ca Steve să afle despre asta.
Glumeşti? N-aş irosi apa caldă pe o baie.
Nu mi-am dat seama cum să folosesc de maşina de spălat vase.
Pe cine, pe Oleg? Împinge vasul în pieptul lui. De acolo preia el.
Ai stat mult timp în junglă, deci dacă vrei să te bagi la o baie fierbinte
sau sÄƒ te epilezi pe picioare sau ceva...
- Nu va fi nevoie. - Spui asta pentru cÄƒ te-ai epilat deja sau?
Nu, spun că nu cred că o persoană merită
energia de care e nevoie să încălzeşti 240 l de apă pentru o baie.
Poate tu nu meriţi, dar eu da. Sunt putred de bogat.
Nu, nu, nu vorbeam de bani. Mă refeream la merite personale.
Da, iar eu zic că am mai multe merite personale ca tine, dar nu te judec.
- Steve, eu te judec pe tine. - Se respinge.
Recunoaşte. Bogăţia mea ţi se pare emasculantă.
- Nu sunt bărbat. - Atunci epilează-te pe picioare, dle.
"Stebe," ai o şansă mai mare la iubire cu mine în spatele Escalade-ului
decât s-o faci pe femeia aia să meargă cu tine în călătorie.
- Sunt prea multe. - Putem să mutăm din astea.
Nu, mă refer între mine şi Emmy. Dă-ne drumul de aici.
Am fost un prost să cred că m-aş putea apropia de ea iar.
Fir-ar.
Spune-i mamei tale că plec din oraş săptămâna viitoare.
În vacanţă. Singur.
Îmi pare rău să aud asta, deşi mă bucur pentru bacşişul de 500$.
- L-ai văzut pe Steve? - L-am găsit ghemuit în spate în maşina lui Fa'ad.
Nu poate fi bine.
Dacă nu cumva... ţi-a dat 50$?
Printre alte 450 de lucruri.
Da, e un joc. Încearcă să facă să fie distractiv pentru tine aici.
E un mare dulce, nu?
Doamne, mă simt groaznic pentru ce i-am zis zilele trecute.
Cred că mă simţeam vinovată că nu stăm în casa din copac.
De ce stăm în casa din copac?
Ne susţinem punctul de vedere. Susţinem...ceva.
Dar poate merităm o vacanţă mică de la casa din copac, nu?
E vacanţa de toamnă la şcoală. Poate putem sta în casa lui Steve cât pleacă-n vacanţă.
Da, voia să-ţi spun. Pleacă singur.
Singur? Ce? Bine, înţeleg.
Încearcă să-şi susţină punctul de vedere cum că valorează mai mult ca noi
şi cum că el merită o călătorie mare şi extravagantă
în timp ce noi locuim în copacul ăsta ca animalele.
Unde e?
Am fost acolo.
- Nu vreau să merg acolo. - Te-am găsit.
Nu-ţi dau 500 pentru asta. Nu mă joc.
Nici eu. Nu-mi vine să cred...500?
Oare am numărat greşit?
- Nu-mi vine să cred că pleci singur din oraş. - Evident, nu vii cu mine.
Evident, pentru că am înţeles greşit ce se-ntâmplă între noi.
- Evident, şi eu. - Totuşi, nu merit o vacanţă.
Ador să plănuiesc o călătorie grozavă în care să merg de unul singur.
- Deci preferi să mergi cu mine şi cu Puddle? - Nimic nu mi-ar plăcea mai mult.
La fel şi noi.
Grozav. Atunci, nu ne certăm.
- Nu, ne punem de acord. - Atunci fă-ţi bagajele.
Ştii ce? O s-o fac.
- Abia aştept. - Va fi amuzant, nu?
Da.
Deci chiar ai convins-o să meargă?
Trei săptămâni cu ea, eu şi un pat cu baldachin.
Ştii, mereu îmi spui să-l iau, şi nu l-am instalat deloc.
Măcar voi avea o şansă pentru puţin timp pentru mine
şi în sfârşit voi termina renovarea căsuţei mele.
- Stai, nu e pe proprietatea mea? - Da, e vechea cabană de vânătoare.
Mi-ai dat-o după ce am făcut al doilea infarct.
Sigur, nu credeam că te vei însănătoşi.
Dintr-un oarecare motiv, dl. Lunt a fost impresionat de asta.
Mă duc acolo cu o sticlă de Chardonnay, un şablon şi o carte de Kitty Kelley.
Unde le duci pe Emmy şi pe Puddle fără să te simţi vinovat că nu mă iei?
Mă gândeam să alimentez avionul, s-o duc poate într-o staţiune privată din Muntenegru.
Ştii, Emmy nu e genul "alimentează avionul".
Dacă vrei s-o impresionezi, nu laşi urme de carbon.
Ce-ar trebui să fac? S-o duc la o cabană în pădure pe aproape?
Cum ar fi la vechea cabană de vânătoare. Da, e păduresc şi rustic.
- O să-i placă. - Nu, nu mai e aşa. O renovez de ani de zile.
Are ardezie şi alge, marmură de Carrara rămasă de la renovarea piscinei tale.
Ai spus c-o voi avea după prostata mea.
E mai uşor să dai jos decât să construieşti, nu?
- Da? - Sigur. Migo, poţi merge acolo
cu vreo doi oameni de-ai tăi, faceţi câteva găuri în acoperiş,
Daţi jos din turta aia dulce, fă-o coliba ponosită
care era la începutul secolului, da?
E-n regulă cu tine, Lunt?
Doar că am petrecut aşa mult timp reparând-o.
Speram să mă mut acolo la pensie când nu vei mai avea nevoie de mine.
Uită-te la mine. Mereu voi avea nevoie de tine.
Nu, ultimul lucru pe care-l vei vedea pe pământ
va fi faţa mea înlăcrimată când o acopăr de pământ pe-a ta.
Voi vedea asta?
- Mergem la cabană? - Ştiu.
Nu pare a fi un pas imens, să ieşi din casa din copac,
dar chiar se străduieşte, nu?
- Toţi se străduiesc. - Aşa era.
Mai ales Migo şi familia sa.
Am găsit camera asta ciudată plină cu păpuşi de porţelan.
Eu zic s-o lăsăm. E puţin ciudată.
Steve a spus că vrea ciudat, nu?
Da, nu genul ăsta de ciudat.
Scoate-le.
Măcar lasă-mă să le împăturesc şi să le pun în cutii.
Se pare că vom avea nevoie de sacii de dormit pentru că ar putea fi camere strâmte,
aşa că o să fac mici îmbunătăţiri.
N-ar recunoaşte, dar cred că mama abia aştepta să aibă un bărbat în viaţa ei.
Bună.
Până şi-a adus aminte că deja are unul.
Un tip care a călătorit trei săptămâni într-o barcă de gunoi
ca să te vadă poate primi o-mbrăţişare?
Oarecum.
Logodnicul mamei mele a venit pe un vas de gunoi din Peru.
- Doamne, puţi. - Da.
De ce ai luat o barcă şi nu ai zburat?
Stăteam la rând la bilete,
apoi am văzut muncitorul ăsta nomad care voia să se-ntoarcă la soţia sa însărcinată
şi era asuprit şi înghiontit.
Nu, nu chiar de o mulţime, dar, totuşi... i-am dat banii mei şi...
Andy.
Nu, nu. Aşa de rău.
În fine, acum sunt lefter.
N-am niciun ban şi banii puţini de-i am vor trebui
să meargă la vaccinurile împotriva hepatitei C.
Să-ţi fie de-nvăţătură, domnişorică.
Dacă vezi o geantă drăguţă şi moale de bumbac,
dar inscripţionată "reziduri medicale", n-o folosi pe post de pernă.
E timidă.
Dar apoi am primit scrisoarea ta. Şi m-am gândit că lumina vieţii mele
s-a infiltrat la inamic.
Împreună putem pune jos Wilde Oil din interior şi elibera masele asuprite.
Planuri mari, dar Steve e doar fiul lor şi ne lasă să stăm aici
ca Puddle să poată merge la şcoală şi asta e tot.
Nu-mi vine să cred că-ţi dai principiile pe o viaţă de belşug într-o vilă luxoasă din Mcopac.
Adică, uită-te la asta. Reprezintă toate lucrurile împotriva cărora luptăm.
Ce fel de înţelegere ai făcut cu tipul ăsta?
Niciuna. Abia dacă ne vedem.
Haideţi, fetelor. Ne aşteaptă vacanţa-n familie.
În afară de excursii. Ne vedem în excursii.
El e? Salut, porcule.
- Cine naiba eşti? - O să-ţi dau un indiciu.
Rimează cu obraji îmbujoraţi.
Ce? Rimează cu obraji îmbujoraţi sau e Obraji Îmbujoraţi?
Dr. Andy Weeks.
Hai.
Sunt tipul care e logodit cu Emmy, tipul de care ţi-a povestit.
Da, n-am mai auzit de tine niciodată.
Te-am menţionat. N-ascultă niciodată.
Spune că n-asculţi niciodată.
De ce nu vii aici să vezi dacă n-ascult niciodată.
Voi fi pe coperta "Men's journal" cu mult înaintea ta, amice.
Cobor.
Grozav. Cât cobori tu, eu fac încălzirea.
Nu ştiu de ce, dar e greu să auzi de sub casa din copac.
Vin. Da, nu, acum vin.
- Uită-te unde eşti. - Cine ascultă acum, cretinule?
Ce, ţi-e frică că urci şi să mă-nfrunţi ca de la bărbat la bărbat?
- Nu, îmi stai în drum. - Poţi veni pe lateral.
Nu ştiu dacă braţele mele pot... Gata, voi...
- Acum amândoi... - Lasă-mă să urc...
Doamne. Nu ştiu de ce-ţi zic obraji îmbujoraţi.
Miroşi ca o groapă de gunoi.
Crezi că eu nu-s conştient? Îmi pare rău, omule.
- Nu m-aşteptam să împart o mcscară azi. - Încetaţi, băieţi.
- Cobor. - Mă bucur că cineva e calm.
Mă calmez. Te mişti?
Asta a continuat o vreme. Şi ca lucrurile să se-nrăutăţească, era ziua grădinarului.
Acum trebuie să faci asta? Haide.
Emmy, nu...
- Cobor. - Dă-te de pe mine!
Lunt, m-apuci de picior!
Şi până au ajuns la treapta de jos a scării, vacanţa noastră a fost anulată.
Nu-nţeleg. De ce trebuie să ne anulăm excursia?
Pentru că nu se cade. Logodnicul meu tocmai a ajuns aici.
Tot nu-mi vine să cred că garguiul ăla în pantofi Birkenstock e logodnicul tău.
Adică, eşti drăguţă, frumoasă şi atrăgătoare,
iar e ca un...om sărac.
Spre deosebire de tine, eu nu judec oamenii doar după aparenţe, da?
Mă interesează mai mult compasiunea şi principiile lor.
Nu e foarte compătimitor pentru cei ce arată fantastic şi n-au principii, nu?
Ce? Nu, îl poţi numi pe Andy om sărac cât vrei, dar nu ştii cât valorează.
Stai, e bogat? Dumnezeule. E bogat ca Howard Hughes? De asta nu se spală?
Nu, se spală. Abia a coborât de pe...
- Nu vorbesc de valoarea financiară. - Atunci, te rog, nu mai folosi cuvântul "valoare".
Ştii ce? Ar trebui să merg la logodnicul meu chiar acum.
- Ce se-ntâmplă? - Trebuie să rezolv problema asta cu Andy.
- Va trebui să-l distrug. - Nu, nu.
Orice rău îi faci îi va împinge unul în braţele celuilalt.
Ce ar trebui să fac? Să mă port frumos cu ticălosul?
Da. Cu cât eşti mai bun şi mai prietenos cu el, cu atât arată ca un ticălos când te îndepărtează.
Omoară-l purtându-te drăguţ cu el.
Îmi place şiretenia oamenilor tăi, Migo.
O să le spun asta oamenilor mei.
Mai târziu, mama era cu Andy, dar tot mai era supărată pe Steve.
Bine, asta e ridicol, da? Foloseşte baia lui Steve.
Sunt cam 16 tipuri de sare de baie.
Nu. Să mă spăl în casa porcului aceluia capitalist mă face doar mai...
- Cum de ştii atâtea despre baia lui Steve? - Presupun doar.
Ştii, dacă cineva ar fi uşor emasculat, ar putea crede că ţii la el sau ceva.
- Nu sunt bărbat. - Nu, eu sunt. Eu sunt bărbat.
- N-am zis să te emasculez pe tine, eu... - Voi fi bine.
Apropo, nu ţin la el, da? E fiul bogat al unui tată bogat.
Dacă vei merge după cineva, eu m-aş concentra asupra tatălui.
Adică, e chiar...
Emmy, asta e. E o idee genială.
Da. Îl răpim pe Steve, folosim banii de pe răscumpărare daţi de tatăl său
să cumpărăm pământul triburilor pe care le-a înstrăinat.
- Vezi, aşa ajuţi oamenii. - Bine, dar nu-l poţi răpi pe Steve.
Printre milioane de alte motive,
cum va fi eliberat, va spune tuturor c-ai fost tu şi vei sta la-nchisoare tot restul vieţii.
Şi dacă nu ştie că e răpit?
Atunci cred că n-ar fi cea mai bună răpire.
Dacă el crede că pleacă în vacanţă cu prietenul său, Andy,
care, fără să ştie el, a trimis o scrisoare cerând răscumpărare pentru el?
Oamenii bogaţi au asigurare pentru aşa ceva.
Dumnezeule!
O putem pune şi-n cârca asiguratorilor. E infracţiunea perfectă.
Dar tot infracţiune e, ştii?
Şi nu va merge, pentru că nu va merge nicăieri cu tine.
N-ai făcut decât să te cerţi de când l-ai întâlnit.
Şi poţi găsi un furtun, te rog? O să te răneşti.
Emmy, n-am câştigat ceva la premiile ecoteroriştilor
neştiind ceva despre presiunea apei.
Aşa că Andy a continuat cu planul său de falsă răpire.
Mai întâi, făcând un bilet de răscumpărare.
Apoi încercând să-l facă pe Steve să-l placă, ceea ce ştia că va dura ceva.
- Salut. Speram să te văd. - Steve, speram că te văd.
Dar Steve urma sfatul lui Migo de a fi prietenos cu Andy.
Era multă prefăcătorie în lucru.
Vreau să-mi cer scuze pentru că te-am acuzat că nu asculţi mai devreme.
Aş vrea să-mi cer iertare că nu am ascultat mai mult mai devreme.
Steve spune, "ar trebui să facem ceva cândva.
Să încep să-l cunosc pe adevăratul Obraji Îmbujoraţi."
Asta ar fi mai uşor dacă mi-ai fi dat binoclul.
Se-ntâmplă să am un rucsac chiar aici.
Aş putea urca până la cabana familiei mele mai devreme ca...
- Acum. - Hai.
Şi aşa ambii s-au îndreptat spre pădure.
- Nu va fi amuzant? - Grozav.
Oprindu-se doar ca Andy să trimită scrisoarea de răscumpărare.
- Hai, noule prieten. - Nu mi-am mai făcut un prieten nou de... niciodată.
Şi curând am avut un musafir surpriză.
Ai o clipă?
Voiam doar să ştiu, nu că mi-ar păsa, cine era domnul cu care Steve a mers în vacanţă.
- Vacanţă? - "Vacanţă?"
Îmi pare rău. Sunt stânjenit să recunosc
că uneori confund b-urile cu v-urile.
Bacanţă.
Nu că aş fi vrut eu însămi să merg cu Steve.
apoi, mereu pot merge în pădure cu el.
- Au mers în pădure? - "Au mers în pădure?"
Uite, e chiar acolo.
- N-am nevoie să citeşti pe buze pentru mine. - E ciudat c-au plecat undeva fără să lase bilet.
L-am văzut scriind un bilet. Tăia reviste.
Nu, cred că logodnicul meu îl răpeşte pe Steve.
Nu vreau să-ţi grăbesc îndurerarea, dar vrei să mergi în bacanţă cu mine?
Mama era şocată să afle că Andy îl răpea pe Steve.
Puddle, găseşte-i pe Migo şi pe dl. Lunt. Spune-le ce se-ntâmplă.
Trebuie să nu lăsăm scrisoarea s-ajungă, altfel Andy va merge la-nchisoare.
Grăbeşte-te. Du-te.
Am fugit cât am putut de repede până ce nu mă mai puteau vedea.
Nu sunt o mare fană a lui Andy.
Cred că se duc la cabană. Fa'ad, mă poţi duce la cabana din pădure?
- Dacă nu te deranjează că-mi iau S-U-B-ul. - Nu, nu luăm un submarin.
Ce e cu bogaţii ăştia şi... Te referi la S-U-V.
Da, asta am spus S-U-B.
Între timp, Andy şi Steve începeau să se sature să se poarte frumos unul cu altul.
- Ai ceva de băut acolo, prietene? - Unde, prietene?
În rucsacul ăla gigantic al tău, prietene.
Nu cred că am ceva în el.
Doar hârtia de drumeţii cu care l-am luat, prietene.
Nu e hârtie de drumeţii. Cu aia-l umplu ca să pară mai mare, idiotule... prietene.
- Tu pari mare, cretinule. - Deci nu mi-eşti prieten, nu?
Sigur că nu. Nu-mi vine să cred că vrei să fii prietenul meu.
- Nu vreau. Te-am răpit, cap sec. - Despre ce vorbeşti?
- Te-aş putea pune jos imediat. - Da, de asta nu ţi-am spus.
- Hai. - Nu mai spune asta.
Doar du-ne la blestemata de cabană ca să-l sun pe dl Lunt şi să ne ia naiba de aici.
Bine. Stai, cum adică du-ne? Nu ştiu unde ţi-e cabana idioată.
Nici eu nu ştiu.
Ce, crezi c-am fost peste tot pe proprietatea mea?
Nu cred c-am peste tot nici în casă.
Oricum, nu eşti un fel de doctor din junglă, care să dea de urma lucrurilor?
A durut.
Nu pot da de urma a ceva ce nu se mişcă sau lăsa bălegar în urmă, ştii?
Cum e...asta. E o urmă, vezi?
Se duce sus...
Mi-e rău.
Obraji îmbujoraţi!
Cred că am nevoie de hârtie din aia de drumeţii.
Între timp, Fa'ad şi mama au ajuns la cabană.
Steve? Andy?
Unde...
Ce fel de cabană e asta?
Ştiu. Nu e frumoasă? Era o cabană de vânătoare,
dar acum e un soi de "bis" pentru mine unde mă pot relaxa şi cunoaşte pe cineva
de curând...disponibilă.
Ai înnebunit? Trebuia să mă duci la cabana lui Steve.
Cabana lui "Stebe".
Da. Ne-ndreptăm spre un potenţial dezastru aici.
Îmi pare atât de rău. N-am înţeles deloc asta.
E greu s-auzi de sub casa din copac. Habar n-am unde e cabana lui Stebe.
- Te pricepi la dat de urmă? - Bine, dacă au lăsat vreo urmă.
- Arăţi groaznic. - Nu mă simt aşa bine.
Mă scurg mai ceva ca Exxon Valdez.
Cred că delirez puţin. Copacii ăştia râdeau de mine.
Dar apoi am întâlnit o familie de ratoni.
Erau aşa delicioşi.
- Repede, să facem dragoste. - Nu.
Doamne, eşti doar un cap ce răsare dintr-o grămadă de ambalaje.
- Încă mai putem face unele chestii. - Ce e-n neregulă cu tine?
Sincer, nu ştiu. Cred că ar putea avea legătură cu rezidurile medicale
pe care le-am folosit drept pernă, dar nu-ţi face griji pentru mine. Voi fi bine.
Vorbesc despre răpire. Ai trimis o scrisoare?
El m-a dus în pădure. M-am gândit că e ultima mea şansă.
Bine, deci unde e acum?
Mi-a făcut cuibul ăsta drăguţ apoi s-a dus după ajutoare,
ceea ce e ciudat, pentru că e un ticălos.
E din cauză că nu e un ticălos, Andy. Eu sunt ticăloasa.
Pentru că atunci când m-ai întrebat de ce stau cu Steve,
ar fi trebuit să-ţi spun adevărul, adică... îl plac.
- E prietenul meu. - Ce?
- Stai, n-o să mă laşi aici, nu? - Eşti la 300m de casa din copac.
- Haide! - Nu mai spune asta.
Mama a găsit în sfârşit cabana, sperând că Steve e acolo să sune după ajutor.
Doamne, e grotesc.
Nu e ceea ce pare.
Serios? Pentru că se pare că te-ncălzeşti într-o cabană dărăpănată.
Da, băieţii au făcut o treabă bună cu dărăpănarea.
Dar l-am sunat pe dl. Lunt. O să-l ia pe Andy.
- Nu pari foarte răpit. - Aparenţele m-au răpit.
Mă-ntreb pentru cât timp va fi închis Andy.
Steve, legat de asta, voiam să ştii că n-aş ierta niciodată ceva ca răpirea.
De fapt, l-am trimis pe Migo să-ncerce să intercepteze
scrisoarea acasă la tatăl tău, dar n-a ajuns acolo la timp.
E-n regulă. E grozav.
De fapt cred că e grozav că banii ar merge către o cauză bună, deci...
Tata are asigurare pentru chestii de-astea.
- Crede-mă, cât a ajuns să plătească? - Cred că tatăl tău era puţin îngrijorat
- ...că ar creşte răscumpărarea. - La început.
De asta s-a hotărât să nu se bage acum şi să nu-ţi raporteze dispariţia.
Dar... nu mai am altceva de zis.
Deodată, am înţeles de ce Steve a inventat jocul ăla ca să-i facă pe oameni să-l caute.
E grozav. E bine de ştiut cât valorezi.
Hai să schimbăm subiectul.
- Migo, aveai... - Nimic altceva de spus.
Însemni mult pentru noi, da?
Şi deja suntem aici, aşa că, de ce nu facem vacanţa aia de familie?
- Serios? - Da.
Mi-ar plăcea asta.
Mai e loc pentru cineva în bacanţa asta?
- Desigur. - Atunci, să-l aducem pe Stebe.
Are o zi grea.
Ascultă. Nu-i putem pune pe oameni să doarmă pe jos.
Ce zici de patul ăla de l-am adus pentru noi?
De zici de pentru mine şi Puddle?
Aş face totul pentru tine şi Puddle.
Migo, fă aia pentru ea şi Puddle.
Îmi pare rău că am fost aşa insistent. Eu...
Ştii, Steve, vorbeşti mult, dar cred că îţi sunt de fapt prietenă.
Te rog, ia mâna de pe piciorul meu.
Înţeleg. Nu te-ai epilat.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro