Running Wilde Sezonul 1 Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
De când logodnicul ciudat al mamei, Andy, a apărut, Steve a-ncercat tot timpul să-l evite.
Ca să scap de broscoiul ăla bărbos.
Nu ştiu ce vede la el.
Pare să-şi fi dedicat viaţa serviciului public şi luptei împotriva corupţiei.
Luptă împotriva lăcomiei. Adică n-are niciun sens.
- Nu văd ce vede la el. - Dar poate că nici ea nu e mai presus.
- Odată ce-i îndepărtezi frumuseţea fizică. - Îi dai la o parte inteligenţa.
- Îi împiedici graţia de dansatoare. - Îi iei corpul frumos.
- Îi iei inima sa bună. - Da, sigur trebuie să-i zbori inima.
Nu, n-are rost. Şi nebunia e că aproape o convinsesem să locuiască-n casă.
Până să apară ecoteroristul ăla nebun care vrea să salveze lumea.
Trebuie să scapi de Andy.
Ştiu, dar nu pot să-l dobor nici pentru o clipă.
Crede c-o să-l bag într-o conspiraţie a Wilde Oil sau ceva.
Poate-ar trebui s-o faci.
- De cât timp stai aici? - În tot timpul ăsta am stat.
Totul a început când m-ai dus la atelier să mă ajuţi cu proiectul la ştiinţă.
Cred că ştiu o fetiţă care-ar trebui să petreacă mai puţin timp
spionând adulţii şi mai mult timp gândindu-se să-şi ia un soţ.
- E posibil să fi spus ceva nepotrivit. - Cum ar fi să-i zburaţi inima mamei mele?
Vrei un pahar de "suc ce te face să uiţi"?
Nu, e...
- Ce ziceai să scapi de Andy? - Ai spus-o chiar tu.
Trebuie doar să afli când va fi următoarea atrocitate a Wilde Oil
şi va fugi s-o oprească.
Apropo, am învăţat un nou cuvânt azi la şcoală.
De fapt, nu ştiu unde sunt noile atrocităţi.
Oricum, pivniţa cu vodcă nu e un loc pentru copilaşii care nu beau.
Am fost un copil care nu bea deloc. Poate-o să stau aici să recuperez timpul pierdut.
Puddle, aici erai. Abia aştept să începem proiectul la ştiinţă.
Steve s-a oferit să mă ajute.
Ne ocupăm de fotosinteză, cărămizile vieţii.
Nu cred că e corect.
Emmy, te rog, am câştigat la târgul de ştiinţă patru ani la rând.
- Da, dar tu ai învăţat acasă. - Mă scuzaţi, don'şoară,
dar i-au predat cei mai talentaţi profesori pe care-i poţi avea.
- L-am avut pe Marvin Hamlisch la mate. - Scumpo, o să te ajut eu la asta, da?
Nu, e-n regulă. Mă ocup eu.
Nu, o să-ţi aduc nişte tipi de la R&D de la Wilde Oil să se ocupe, banii nu-s o problemă.
Tipii ÄƒÅŸtia fac lucrurile sÄƒ se-ntÃ¢mple.
Pot face petrolul sÄƒ Å£Ã¢ÅŸneascÄƒ de pe fundul oceanului.
Sigur, nu se pricep să-l facă să se oprească, dar...
Steve, ce nu-nţelegi e că risipirea banilor
nu e cea mai bună cale de a-i arăta cuiva că-l iubeşti.
Dac-ai fi avut o slujbă, ai înţelege că sacrificiul contează.
Dar, în apărarea mea, n-am avut niciodată o slujbă.
Ştiu! Asta zic. Nu cumperi dragoste, o faci.
Atunci hai s-o facem. Şi ăsta va fi cadoul meu.
Crede-mă, tu ai fi cel care primeşte cadoul.
Nu e comod? Îţi vine să crezi că făceau astea din blană adevărată?
- Asta e blană adevărată. - Ce? Nu! Haide!
Ştiu de ce ai nevoie de ea, ca să-ţi ţină de cald în Alaska.
Căci acolo-şi plănuieşte Wilde Oil viitoare lovitură.
- Alaska? - Mincinosule!
Mi-am dat seama. Plănuiţi să poluaţi pământul inuiţilor
şi apoi îi veţi obliga pe bogătaşii din Washington să le revoce statutul de a fi protejaţi.
Atunci vă veţi oferi să plătiţi pentru curăţenie forând după petrol,
pentru că nu putem risipi taxele că suntem fetiţe.
Fetiţele n-ar face asta niciodată.
Pare a fi un alt produs
al orientării tale de stânga, mass-mediei bârfitoare, cap sec.
Da, Andy, nu cred că Steve ştie ceva despre complexităţile afacerilor cu petrol.
Sau alte afaceri. Sau orice complexitate, de altfel.
Deci acum îl aperi, pe el şi pe compania sa de petrol.
Nu, doar îl acuz că nu munceşte.
În mod sigur nu-i pot face zile fripte despre Wilde Oil.
Da, da, da. Nu vreau s-o aud.
E adevărat.
- E un tip bun. - Da.
- Şi chiar încearcă. - Da, şi am spus că nu vreau s-o aud.
- Niciodată nu vrei s-auzi. - Bine-ai făcut.
Wilde Oil sunt cei care nu vor s-audă nimic!
Doamne, îi plăcea când eram dedicat şi nervos.
Eşti binevenit să-ncerci ingrat şi fericit. Deocamdată n-a mers pentru mine.
Nu ştiu, poate-ncepe să creadă că sunt ipocrit.
Nu mai vrea s-audă de teoriile de conspiraţie.
- Sunt meniuri pentru livrări? - Da, erau în căsuţa poştală.
Chiar nu am nimic...concret.
Steve, nu spuneai că ai vrea ca cineva să meargă în Alaska
să afle dacă familia ta comite acele atrocităţi?
Da, dar asta când vorbeam de a scăpa de orice... într-adevăr! Am zis.
Într-adevăr am zis. Ş-ar trebui să te duci să investighezi asta.
Ar trebui să mergi acolo. Emmy nu va crede că eşti ipocrit dacă te duci.
- Dar în Alaska e aşa frig acum. - Poţi să iei haina mea.
Cred că deja e moartă.
Şi e super confortabilă.
Nu aia. O poţi lua pe cea cu membrana gore-tex.
E grozavă pentru săpături. Băuturi! Am totul.
- Te duc acolo. Am un avion. - E cam aşa, deodată.
E un moment grozav să te duci acolo.
Nu e un secret c-o plac pe Emmy, dar nu voi sta în calea ta
de a face ce trebuie s-o dai pe spate.
Ceea ce, în cazul ăsta, e să dezvălui conspiraţia.
Stai aşa... Îi place de Emmy.
Migo, desfă şampania.
Steve, în sfârşit, a scăpat de logodnicul mamei mele.
- Bine, ce-ai făcut cu el? Unde e Andy? - Alaska.
A insistat să vadă singur conspiraţia Wilde Oil.
De fapt, am avut grijă şi de călătoria lui.
Cred c-ar trebui să-ţi mulţumesc. Şi totuşi, mă-ndoiesc.
De fapt, ar trebui să-ţi mulţumesc. Mi-ai ţinut partea în faţa lui Andy.
- Ştiu că nu ţi-a fost uşor s-o faci. - La Andy sunt doar vorbe goale.
Se poartă de parcă e gata să-nceapă o nouă Revoluţie Franceză
şi să-i împingă pe săraci să-i decapiteze pe bogaţi, dar ajunge să sune la Larry King
şi să ţipe la Donald Trump.
Stai... cei săraci au făcut aia în timpul Revoluţiei Franceze?
- N-ai învăţat asta la istorie? - Cred că Bob Fosse nu voia să mă sperie.
De fapt, Fa'ad era să se sperie
când şi-a dat seama că uşa de la pivniţa cu vodcă se încuie pe dinafară.
E incomod.
Dar Fa'ad, crescut în deşert, nu era îngrijorat.
Nu e ca şi cum cineva ar îngheţa de frig.
Dar sus, mama se apropia de Steve, în ciuda a ceea ce credea logodnicul ei.
Nici Andy n-o poate nega. Şi ăsta a fost un compliment.
Cea mai bună calitate a ta e că nu lucrezi pentru compania tatălui tău.
Nu e că n-am chelit după 30 de ani?
- Ţi-am ridicat cecul de salariu, şefu'. - Cec? Cine-ţi scrie cecuri?
- Cred că e Carol, de la birou. - Carol.
- Ce birou? - Biroul meu de la Wilde Oil.
Ce...
- Stai, ce se-ntâmplă acum? - Steve, te-am lăudat că nu lucrezi la Wilde Oil!
- Acum îmi spui că lucrezi acolo? - Lucrez? Adică... da.
Am primit un cec şi am un titlu şi o suită de birouri.
Şi sunt un Moş Crăciun secret o dată pe an.
Şi am şi haine tari de forat până la gleznă din gore-tex pe care le primesc de la ei.
- Dar să lucrez acolo? - Şi eu care încercam să-i arăt lui Andy ce tip bun eşti.
N-o să-i mai tacă gura.
Emmy, hai, slujba nu-nseamnă nimic pentru mine.
Fac 10.000$ amărâţi pe săptămână. Jumătate din timp i-i dau lui Migo.
Da, o pot face mai mult de jumătate. Aş putea tot timpul.
- Ce vrei să fac? - Să-ţi dai demisia!
Ştii, cred că putem face unele lucruri aici ce pot fi foarte autodistructive.
Folosesc mult din banii ăştia să lupt cu dependenţa mea de jocuri de noroc.
Cred că sunt la un pas de a găsi un leac.
Trebuie să spun, speram că eşti genul care să aibă curajul
să-ţi aperi ideile şi să faci ceea ce trebuie.
Şi aşa Steve şi-a dat seama c-ar putea arăta ca un erou
în faţa femeii care l-a înjosit că n-are un loc de muncă spunând...
O să-mi dau demisia, Emmy Kadubic.
Şi-ţi jur că nu voi mai munci o zi în viaţa mea.
Poate c-a mers prea departe cu asta.
Şi a doua zi, Steve a mers la biroul corporaţiei Wilde Oil.
Dacă aş fi departamentul de demisii, aş fi...
Dle Wilde.
- Trebuie să folosiţi toaleta? - Nu, sunt aici pentru că aici lucrez.
Ce bucurie. Dl. Wilde e aici să muncească!
Da... adunaţi-vă, oameni ce munciţi.
Am ceva să vă spun azi. Îmi dau demisia.
- Dle Wilde, sunteţi aşa amuzant. - Chiar sunt amuzant. Mulţumesc.
Ar fi fost frumos să aud asta înainte să demisionez, dar...
Steve Wilde. Cum merge, amice?
- Lucrezi din greu? Lucrezi cu greu? - Cum îndrăzneşti?
N-am muncit o zi în viaţa mea!
Câţiva vice preşedinţi şi cu mine aducem un Bucket KFC. Vii cu noi?
Eu ştiu, nu-i ştiu pe niciunul din tipii ăştia.
Nu ştiu dacă m-aş acomoda. Nu ştiu ce-nseamnă KFC.
Şi de obicei nu mă ocup de propria găleată de şampanie.
- KFC! - Mizerabil...
KFC face reteţe de pui faimoase pe plan mondial.
Bucket e pachetul lor iconic de livrare.
Şi o lovitură-n braţ e un semn al prieteniei.
Grozav. Să mâncăm, prietene.
Uite aici, prietene.
Şi uite-aşa, Steve a stat tot prânzul la muncă şi se distra.
Între timp, în Cayman, am pus bazele unor firme fantomă şi-mi prăbuşesc propriile acţiuni.
Aşa că fac bani pe ambele căi. Dar ăştia sunt anii Reagan.
Era grozav să ai şapte. Puiul ăsta e aşa bun!
Cum de n-am auzit de bucătarul ăsta bătrân până acum?
Steve începea să se distreze. Chiar le plăcea oamenilor de el.
Şi deodată, era timpul să plece de la prima sa zi de muncă.
Carol, de ce nu pleci? Deja e 2:30.
- Ne vedem mâine? - S-o crezi.
Respins. Singură găleată făcută cât sunt aici e KFC.
KFC. Asta a zis.
Se pare că Steve era un talent înnăscut la birou.
Cât Steve chiar lucra, a adus un om de top talentat să mă ajute la proiectul la ştiinţă.
Fotosinteză, cărămizile vieţii,
acele cărămizi nebune ale vieţii pe care le-am pus de jos, se-nalţă.
Nu, nu, nu. Îmi pare aşa...
Îmi pare rău.
Aşa te ajută Steve la proiectul pentru târgul de ştiinţă?
Angajându-l pe Paul Shaffer să scrie un muzical despre asta?
Stai, ăsta e un nenorocit de proiect pentru târgul de ştiinţă?
- Ţi-am spus clar la telefon, Paul! - Perfect clar?
Să-ţi zic ceva. Ştii ce nu e aşa simplu?
Să faci uşor 10.000 de dolari!
Mi-au luat asta când au luat şi pieţele din Hollywood!
Ce?
- Ce naiba i-ai făcut lui Paul Shaffer? - Îl sun pe Howard Shore.
Scumpo, mai bine facem chestia asta împreună, da? Va fi amuzant.
Cum a mers demisia? Spune-mi tot.
Mai întâi, lasă-mă să-ţi spun că semnul pus de ei în camera de pauză e absolut adevărat.
Nu trebuie să fii nebun să lucrezi acolo, dar te ajută.
- Ai inventat asta cumva? - Nu, cred că cineva de acolo.
Au mai inventat una de zice "Urăsc zilele de luni".
Doamne, tocmai lunea. Adică, zilele de luni?
Pentru că atunci începe munca... Las-o baltă.
Îi întreb mâine. Ţin cursuri de hărţuire sexuală şi cred că mă voi pricepe destul de bine la asta.
Mâine? Nu te duci mâine pentru că ţi-ai dat demisia, nu?
Uite ce e. Câteodată în viaţă, e mai greu să scapi de lucruri decât ai crezut prima dată.
E cam ca Afganistanul. Sau bordelurile
când sunt înconjurate de agenţi ATF.
Sau procesele pentru stabilirea paternităţii. Încerc să mă gândesc la alt exemplu.
Ironic, era unul chiar sub el.
Fa'ad s-a trezit puţin speriat şi-a intrat în panică.
Şi-a adus aminte că cel mai bun mod de-a evita degerăturile
e să-şi dea jos hainele şi să se frece cu gheaţă.
Din păcate, nu şi-a amintit cum trebuie. A fost cel mai rău lucru posibil.
- V-am zis că a crescut în deşert? - Stai, deci n-ai făcut-o?
Exemplul ăsta i-l arăţi fiicei mele,
că atunci când lucrurile sunt grele, nu renunţi?
Mă plac, da? Ţin cont de părerile mele.
În sfârşit am o slujbă. Nu e un lucru rău, trebuie doar să te obişnuieşti cu asta.
Cum e condorul. Mixurile. Doamne, ador condor-mixurile.
Ai nevoie de sprijin? Cam asta fac eu.
Înfrunt marile corporaţii. Ţi-ar plăcea să vin mâine la birou cu tine?
Glumeşti? Mereu am vrut să-ţi arăt unde lucrez.
Migo, ghici cine vine la birou mâine? Aici se ţin petrecerile aniversare.
Şi vineri dăm o mare petrecere pentru ceva numit "a dărui". Abia aştept.
Steve, pare amuzant, dar aminteşte-ţi, suntem aici să...
Ştiu, ştiu, să-mi dau demisia. Mai spune-mi încă o dată motivul...
Motivul pe care li-l dau că trebuie să renunţ la slujba asta tare.
Pentru că distrug planeta. De exemplu, credem că plănuiesc
să polueze în secret căile navigabile ale inuiţilor...
Şi exact asta s-a dus Steve şi le-a spus.
Poluaţi căile navigabile ale inuiţilor ca guvernul să le revoce statutul de a fi protejaţi,
ca noi să-i gonim de acolo şi să forăm.
Chiar vreau să fiu director la Reclamaţii al unei companii care face asta?
Cât mama aştepta afară.
Răspunde cineva sau?
Alo?
Am sunat la linia de reclamaţii de 1.000 de ori şi nimeni n-are tupeu să răspundă.
Dar aveţi tupeu să recunoaşteţi ce faceţi în Alaska?
Andy?
- Nu... - Nu eşti Andy Weeks?
- Îmi pare rău, n-o să vă mai deranjez. - Nu, nu, Andy, sunt eu, Emmy.
- Ce? Emmy? - Nu vreau să te superi, dar e... amuzant.
Asta e de fapt linia biroului lui Steve. Lucrează la Wilde Oil.
Mincinosul! Ştiam eu!
Probabil minte şi legat de ce fac în Alaska.
Îngheţ aici cu Blue Man Group al meu încercând să găsesc o dovadă a conspiraţiei lor,
şi nu pot găsi o dovadă fără informaţii din interior de la Wilde Oil.
Adică unde sunt eu acum. În biroul lui Steve.
- Stai, eşti în biroul lui Steve acum? - Asta-ţi spun.
Putem avea acces la orice informaţie de care avem nevoie să ajutăm oamenii răniţi de ei.
Trebuie să-l opresc pe Steve de la a-şi da demisia.
Emmy, pot spune ceva?
Ce s-a întâmplat? Ţi-ai dat demisia?
Mergi şi vorbeşte.
Uite ce e. Ştii cum uneori în viaţă e mai greu să scapi de lucruri decât ai crezut prima dată?
Cum a fost aeroportul Orly din Paris
când ai avut 1.500 pilule de ecstasy într-o geantă de hockey.
- Sau beţia din East Hampton. Chiar şi West Hampton... - Deci nu ţi-ai dat demisia.
Cred c-am fost promovat. Director ce cercetare.
E un fel de sentiment Lewis şi Clarky.
- Te-ai supărat? - Nu, nu, nu.
Dacă eşti director la cercetări, Steve, putem salva pământul inuiţilor.
N-am fost promovat încă. Adică le-am spus de treaba cu poluarea canalelor navigabile.
Uite care-i treaba: Nu s-au gândit la asta. Dar le-a plăcut.
- Şi vor idei de cum s-o facă, poate. - Păi dă-le.
Ăsta n-a fost răspunsul la care mă aşteptam din partea ta.
- Nu e cam rău? - Ne prefacem că facem un lucruşor rău
ca să facem un lucru mare şi bun!
Ador planul ăsta. Îmi păstrez locul meu de muncă super.
- Acum hai să luăm prânzul. - Fără prânz. Lucrăm.
Spune-i lui Carol să anuleze restul întâlnirilor, să facă o cafea proaspătă
şi să vadă dacă poate găsi un CD cu Bachman-Turner Overdrive.
Avem nişte triburi de salvat.
Şi aşa mama şi-a găsit oarecum de muncă la o companie petrolieră.
Doamne, urăsc să bat palma.
Mama încerca să-l împingă pe Steve să facă carieră la compania petrolieră pe care spera s-o dea jos.
Odată ce apa poluată distruge suficient de mult terenurile protejate,
pot deveni neprotejate, ceea ce-nseamnă un singur lucru.
- Forează, baby! - Tu ai făcut asta?
Da, a trebuit să-i forţez pe tipii de la R&D.
Au crezut că săteanul care plânge e prea mult.
Oarecum face să fie mai puţin distractiv.
Nu, nu, nu. Scumpo. Nu e a ta ca să te joci cu ea. E a lui Steve.
- Face o muncă importantă aici. - Da, şi eu cred că e prea mult.
Nu, nu, nu! E perfectă aşa cum e.
Nimeni n-ar trebui s-o atingă.
Aduci asta joi şi-o arăţi consiliului, iar ei o vor lua razna!
Şi veşti grozave, am vorbit cu Carol şi-o să-ncep acolo ca secretară a ta.
Aşa o să stau pe capul tău ca să nu devii moale.
Doamne, nu aşa voiam să te aud spunând asta.
Având în vedere cât ura mama companiile petroliere,
s-a dovedit a fi complet potrivită să lucreze pentru ele.
Bună...Deci e ziua de naştere a lui Kenny de la corespondenţă.
- Vrei să luăm tort? - Tort? Tortul e pentru copii.
Desigur că le place copiilor. E aşa bun.
Văd că şedinţa mea cu... şedinţa ta cu consiliul e mâine.
O să le spun câteva din ideile consiliului, şi trebuie să-ţi spun
că oamenilor chiar le place ce... ce faci tu.
De acum încolo când spun "eu," mă refer la, "tine." Mă iubesc.
Am trimis câteva din camioanele noastre Wilde Oil în Alaska să caute locurile poluate.
Chiar mergem până la capăt cu asta? M-am gândit că e doar un exemplu
a ce putem face dacă ne punem în uşă.
Steve, îţi tot spun, dacă vrei să faci omletă, trebuie să spargi nişte ouă.
Da, vom profita de câţiva inuiţi.
Dar te va ajuta să iei postul şi odată ce-l iei, atunci vom putea face bine.
Bine, simt că am sărit calul aici. Şi prin "noi", de fapt mă refer la "tine".
Nimeni nu va ucide urşi panda. Aşa că nu te mai purta ca o fetiţă.
- Ce vei face? - Probabil s-a dus tot tortul.
Te vei duce acolo mâine şi le vei arăta macheta,
şi-o să-i dai pe spate şi-o să fii promovat!
Să te-mbraci cu ceva drăguţ.
Mama se lăsa dusă de val, până ce şi eu şi Steve ne-am săturat.
Steve, te-ai trezit. Te simţi bine?
Nu, sunt în iad.
E a treia zi la rând când mă scol aşa devreme.
Mă duc la muncă înainte să se deschidă băncile.
- Dumnezeule mare, băncile! - Atunci de ce te duci?
În sfârşit petrec timpul cu mama ta.
Chiar pare să mă preţuiască. Ironic, e ca preşedinte executiv.
Măcar lucrează la proiectul tău. La al meu nici n-a început.
Spune ce vrei de Paul Shaffer, dar el vine.
Steve? Steve, unde eşti?
Dar mai târziu, mama nu-l putea găsi pe Steve ca să meargă la muncă.
L-a căutat peste tot.
Avem prezentarea într-o oră! Nu-mi spune că te-ai răzgândit.
Şi atunci a găsit pe altcineva...
Fa'ad?
Care-ngheţase de tot.
Nu lăsa uşa să se-nchidă! Vom fi blocaţi aici o veşnicie!
Migo, vii să ne scoţi din camera asta ciudată de vodcă?
Sunt cam ocupat, dar da, sigur.
E un intercom?
- Unde-ţi sunt hainele? - Le-am ars.
- Dumnezeule mare. Ia şalul meu. - Mulţumesc.
Nu, nu-l arde! De ce arzi tot ce ţi-ar ţine de cald?
Nu a început aşa. De fapt, am început de jos. Am ars doar o pereche de pantaloni.
O brăţară de aur. Atât cât să-mi dea un avânt de căldură
ca să mă pot căţăra pe gheaţa de pe fereastra de acolo.
- Trebuie să sparg câteva ouă, nu? - Am zis şi asta.
- Dar trebuie să ştii când să te opreşti. - Aşa credeam.
Problema e că, cu cât distrugeam mai mult, cu atât mi-era mai frig.
Şi cu atât trebuia să distrug mai mult să-mi ţină de cald.
- E o pantă alunecoasă. - Da, compromisul e.
- Nu, mă refer la gheaţa de la fereastră. - Înţeleg.
- Nimic nu e mai alunecos ca gheaţa. - În afară de petrol.
Şi atunci mama şi-a dat seama că şi ea era pe-o pantă alunecoasă.
Migo! Steve...
- N-a plecat la birou, nu? - Se-ndrepta spre garaj cu macheta ta.
Macheta. Nu.
Dacă duce macheta, Wilde Oil ar putea face daune serioase.
- Trebuie să-l oprim. - Nu-ţi face griji, Emmy.
- Indiferent unde e, pot găsi pe oricine. - Pe mine m-ai găsit.
Şi Migo ne-a găsit... când se ducea să-şi ia maşina să ne găsească.
Uite-l. Stă chiar în faţa noastră.
L-am găsit. Nu? Nimic pentru Migo?
Steve, ce faci aici? Credeam că te duci la marea şedinţă.
- Nu m-am dus. Îmi dau demisia. - Îţi dai demisia? De ce?
Pentru că era greşit, Emmy. Pentru că nu pot face compromisurile pe care le faci tu.
- Şi de asta... - Sper să ai un weekend grozav.
- E miercuri. - Când încep weekendurile aici?
Şi, sincer, nu-mi place ce ţi s-a întâmplat. Pentru că...
M-am transformat exact în persoana împotriva căreia am luptat o viaţă.
Ai început să-ţi faci coc. Dar şi chestiile de care vorbeşti.
Şi cineva trebuia s-o ajute pe Puddle cu proiectul.
Stai, vei folosi asta la proiectul pentru târgul de ştiinţă?
Da, eu şi Steve am lucrat la el. A fost uimitor.
Chiar am fost. Nici n-am... I-am zis să spună asta, dar am fost uimitor.
Se numeşte: "Nu lăsa asta să se-ntâmple aici." Inuiţii stau aici ca oamenii cu petrolul să nu intre.
Şi micuţul ăsta ţine o hotărâre judecătorească.
- Aia a fost ideea mea. - Nu-mi vine să cred c-ai făcut asta.
Puddle, îmi pare rău că n-am fost aici pentru tine.
- Încă ai putea să m-ajuţi. - Mi-ar face plăcere.
Tot ce trebuie să fac e să şterg lacrimile astea din ochii inuiţilor.
Sigur vrei să faci asta? Atunci le şterg.
E frumos s-o avem pe vechea Emmy înapoi, nu?
Emmy pe care toţi... adorăm s-o avem în viaţa noastră.
- Mă bucur că nimeni n-a păţit nimic. - Şi eu.
- De ajuns. - Bine.
Dar cineva a păţit ceva.
Acum ne risipim şi nu uitaţi, Wilde Oil are spioni peste tot.
Căluţule, vreau să fugi la copacul ăla. Priveşte atent. Cu ochi de vultur.
Suntem aici cu camioanele de la Wilde Oil. Unde vrei să ne poziţionăm?
De ce mă-ntrebi pe mine? Sunt aici să mă-mpotrivesc Wilde Oil!
Atunci de ce porţi una din hainele noastre?
E de la compania petrolieră!
Nu, nu! Staţi, staţi! Nu, nu! Băieţi!
Şi când l-au prins, a plâns ca o fetiţă.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro