Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Running Wilde Sezonul 1 Episodul 4
Primul meu bal se apropia şi, dintr-un motiv oarecare, Steve era mai nerăbdător ca mine.
Blunt, părerea ta cinstită.
Cred că e ciudat că eşti însoţitor la un bal de clasa a VIIIa când nici nu eşti părinte.
Da, dar Emmy e. E încântată că Puddle are un nou prieten.
Întrebam cum îmi stă costumul între picioare.
Se cheamă lungimea interioară a picioarelor,
şi n-ar trebui să fie mai sus de "bunurile" tale.
Mai bine i-ai mai lărgi că aş putea face şpagatul.
Stai, deci Emmy ştie că vii cu ea la balul lui Puddle?
Nu, nu voiam să stric surpriza.
De ce apare numele tău pe lista de însoţitori?
Surpriză! M-am gândit c-ar fi drăguţ dacă în sfârşit am merge la bal împreună.
Înţeleg. Despre asta e vorba. Steve, când o să te-nveţi minte?
Nu poţi repeta chestii din viaţă. Puddle, de fapt asta e o poveste amuzantă.
Steve trebuia să mă ducă la balul de toamnă
când eram de vârsta ta, dar tatăl său nu a vrut s-o facă pentru că nu eram bogaţi.
Aşa că a cedat ca un iepuraş ieftin de ciocolată de Paşte.
De fapt, ea nu povesteşte amuzant, iar iepuraşii sunt din ciocolată solidă.
Voiam doar să mă iei la bal şi să dansezi cu mine
pe "More than words" al celor de la Extreme, dar n-am apucat pentru că...
Ce era să fac, să mă cert cu tata? Ar fi spus ce spune-ntotdeauna.
- N-am timp de asta. - Asta ar fi spus.
Încetaţi, amândoi.
Nu voiam să vă spun, dar Lane m-a părăsit.
Ce? Scumpo, îmi pare aşa rău. Ce s-a întâmplat?
A fost exact ca la voi. Tatăl său nu voia să meargă cu mine la bal pentru că nu-s bogată.
Aşa că uită de însoţire, da? E destul de jenant că mă duc singură.
Ştiu exact cum se simte.
E mai uşor să mă critici acum. Eram un Om de Tinichea laş, da?
Dar tu ar fi trebuit să-mi dai imboldul
de a avea curaj să-l înfrunt pe tata, când eram în Toto.
Şi, din nou, alerg după om cu o pereche de pantaloni.
Steven!
Crezi c-are dreptate, Migo? Ar fi trebuit să-i dau un imbold să-şi înfrunte tatăl?
Cred că e important să-ţi aminteşti că nu e vorba de tine şi de Steve.
- E vorba de Puddle şi de băiatul ăla, Lane. - Deştept, deştept, Migo.
Puddle e prea tânără şi Lane n-are pe cineva ca mine în viaţa sa.
- Poate-ar trebui să aibă parte de mine puţin. - Sau poate că e despre tine.
Steve sigur a crezut că e vorba despre el.
Åži chiar dacÄƒ nu ÅŸi-a Ã®nfruntat tatÄƒl, a-ncercat sÄƒ refacÄƒ lucrurile
luÃ¢ndu-mi apÄƒrarea mie Ã®n faÅ£a tatÄƒlui prietenului meu.
Nu cred c-ar trebui să-l înfrunţi pe tatăl lui Lane.
- Abia dacă-l cunoşti şi... - Nu, nu.
Bărbaţii ca Dan Thorngood sunt la fel. Reci şi distanţi.
Nu spun niciodată "mulţumesc, fiule." Sau "bine lucrat, fiule."
Sau "frumos bronz. Ai ieşit azi, fiule?" Am ieşit azi, ticălosule.
- Am ieşit de la prânz până la 4:15. - Da, Steve.
- Cunoşti asemenea taţi? - Ce zici de tatăl meu, Migo?
Dar tipul ăsta nu e tata. O să mă duc acolo şi-o să-i spun lui Dan Thorngood
"nu poţi sta în calea iubirii."
Apoi, pac! O să-i spun că o să-i revoc
statutul de membru al clubului dacă nu mă lasă să mă duc la bal cu Emmy.
Adică să-l lase pe fiul lui să meargă cu Puddle.
Exact.
Şi să-ncerce să-mi spună "n-am timp de asta."
Pentru că n-am timp de "n-am timp de asta."
Nu de data asta, tată.
N-am timp de asta.
Şi mama se presupune că mă ajuta,
doar că s-a decis să-l împingă pe Lane să-şi înfrunte tatăl.
Bună, Lane. Vino aici.
E ciudat că ne-am întâlnit aici. Am rămas fără benzină.
- Crezi că mă poţi aştepta puţin? - E un Volt. Chiar dacă fără benzină,
pot merge pe energia suplimentară pentru cel puţin...
Da, viaţa promite multe, nu?
Vino aici, nu muşc.
Mă bucur că ne-am întâlnit aşa, Lane.
Mă preocupă ceva şi Puddle m-ar ucide dacă ar şti că aş face asta.
- Atunci n-ar trebui s-o faceţi, dnă Kadubic. - Ideea e, Lane,
că am pierdut un tip exact ca tine când aveam 15 ani.
Pentru că cineva n-a crezut că putem fi împreună.
Pentru că aveau impresia că suntem diferiţi, orice o însemna asta.
Şi nu mi-ar plăcea să pierzi o fată specială, care ţine la tine mult.
Indicatorul de benzină spune că aveţi rezervorul plin.
Direct acasă, ţinem legătura! Ce copil grozav.
Când fostul meu prieten se-ndepărta de mama mea,
Steve s-a dus să-l confrunte pe tatăl lui Lane...
Fie că omul "avea timp de asta" sau nu.
Intră. Ia loc, te rog.
- Eu sunt Steven... - Da, eşti Steve Wilde.
Ştiu că eşti oareum tatăl lui Puddle Kadubic. Cu ce te pot ajuta?
Sunt în mijlocul unor treburi importante cu una din multele armate private pe care le am.
- Eu... - Nu te uita direct la ei.
Te rog, ignoră trupele de gherilă.
Dan, am venit să vorbesc cu tine despre ceva foarte important.
Şi astfel Steve a avut şansa să-i spună acestui tată ce n-a putut să-i spună tatălui său.
Vezi, Dan, cred c-ar trebui să vorbesc deschis... mai ales când e vorba de iubire.
- Pentru că nu poţi sta în calea iubirii. - N-am timp de asta.
Steve era puţin şocat după prima sa întâlnire cu tatăl lui Lane.
Nu-mi imaginez cum poţi creşte cu un tată aşa arogant.
- Ba da. - Dar tot îmi pare rău de copil.
- Ştii ce se spune de copiii nefericiţi. - Desigur.
- Singurul copil nefericit.. - E cel al cărui frate...
- Se-ndepărtează prea mult... - De înţelegerea lui Miller.
Da. Nu asta ţi s-a întâmplat ţie?
Cum discuţi cu omul ăla, te emasculează.
Fa'ad, e nevoie de mult să fiu emasculat. Nici n-am plâns la ultima epilare.
Oricum, ai fugit şi acum ai o problemă.
Poate-ar trebui să vorbesc cu tatăl băiatului.
Mă descurc cu rolul intimidant de personaj rău din New York.
Nu din nou.
Da, l-am creat pentru un film pe care l-am finanţat şi produs
numit "Găştile de gangsteri".
Detectivul Mcnally te salută.
Te urăsc, Mickey. Te urăsc aşa mult.
Te iubesc, Mickey. Te iubesc aşa mult.
A fost una din cele mai viscerale experienţe ale vieţii mele.
Dar, desigur, am avut cel mai bun profesor de actorie din lume.
- Alan Alda? - Da!
Mi-a zis cum să am accentul unui tip rău din New York.
Şi l-am luat pentru categoria "sfârşitul M.A.S.H.".
Totuşi, filmul nu pare a fi genul său.
A părăsit proiectul, dar cred c-a fost mai mult de invidie decât de ciudă.
Nu ştiu dacă jucatul tău prost e răspunsul la problemele noastre.
Nu, trebuie să-i arăt lui Thorngood aceeaşi tărie de caracter
avută de personajul meu "Junior" în monologul cu acelaşi nume.
Ştii ce, tati?
Iubirea asta nu-i a ta.
Nu, e a noastră.
Şi ne aflăm chiar în faţa iubirii acesteia.
Şi e aşa fragilă şi rară.
Nimeni n-o poate opri.
Nici tu, nici nimeni, nici Dumnezeul tău blestemat.
Bravo!
- Nu, nu vreau s-aud niciun cuvânt! - Dragă...
Nu, poţi continua.
- Ăsta e personajul tău. Acum e rândul tău. - Da, bravo.
Nu mai zic că spectatorii au amuţit.
Şi mai toţi erau negri.
Nu mi-a plăcut. Tatălui tău i-a plăcut?
N-a ajuns la niciunul din spectacole. Nici măcar la matineul special tată-fiu.
Deci n-ai simţit niciodată sărutul patern de aprobare.
- Nu, taţii nu fac asta. - Ba da, o fac, da.
Încă mi-l amintesc pe-al meu, gâdilarea mustăţii sale, respiraţia, ce mirosea a miel.
Da, n-am avut parte de asta. Totuşi, tipul ăsta Dan nu e tata.
E doar un tip care-l determină pe fiul său s-o rănească pe Puddle a noastră.
Nu, poate c-am fost laş, dar o să mă-ntorc
şi o să fac să fie dat afară de la club dacă nu dă înapoi.
Şi poate Mickey din New York va apărea când te aştepţi mai puţin.
Cred că ne descurcăm.
Şi astfel Steve şi-a făcut din nou curaj
şi s-a-ndreptat spre club să-l confrunte pe tatăl lui Lane.
N-am spus tot ce voiam să-ţi spun când am venit la tine la birou.
Poate din respect pentru tine,
pentru că te-am văzut de atâtea ori la club,
poate am fost conştient de trupele alea de gherilă.
Pentru că mesajul meu e de iubire şi uneori se pierde în faţa trupelor.
Da, sunt o unealtă aspră.
Deşi te vor surprinde de sărbători cu o felicitare electronică sau un coşuleţ ceva.
Nu ştiu nimic despre asta, ideea e că am ţinut la cineva odată,
dar din cauză că tata n-a fost de acord, am pierdut iubirea printre degete
şi acum nu sunt sigur c-o pot recupera.
Nu pot lăsa asta să se-ntâmple iar. Nu-nţelegi?
- La fel de sigur cum vântul va scutura salciile... - O să te opresc aici.
Eşti sigur? Mai vreau două replici din rolul ăla.
Ai tupeu, nu?
Vii aici, în clubul meu, abia dacă mă cunoşti
şi-mi spui chestii de-astea?
- Nu, nu eşti tata, eşti... - M-ai impresionat, tinere.
Ce e asta?
Şi atunci Steve a auzit ceva ce n-a auzit de la tatăl său.
Îmi placi, fiule.
Mulţumesc c-ai avut curajul să-mi spui aceste lucruri.
Nu terminasem să spun toate lucrurile...
Credeam că eşti un tip ciudat de la club ai cărui părinţi au grămezi de bani.
Dar după ce-ai venit să mă vezi azi, mă tot gândeam "wow,
acel Steve Wilde, ce tip."
Adică, "wow"!
- Dumnezeule, Steve Wilde. - Charlie Redpants.
Credeam că nu mai ai voie să vii aici după ce-ai băut cocktailurile
şi ai ridicat trofeul concursului de canotaj.
Charlie.... dacă te iei de el, te iei de mine şi de 400 de nebuni înarmaţi.
- Îmi pare rău, Dan. - Aşa.
Chiar şi Mickey din New York era speriat de asta.
- Ar trebui să jucăm tenis cândva. - Mă-ndoiesc că ai timp de asta.
Ba sigur că am. Noi doi, aici la club. Va fi distractiv.
Mi-ar face plăcere.
Cum Steve şi-a abandonat planul de a ne ţine partea mie şi lui Dan,
mama era la capătul celălalt al clubului, lucrând la planul ei de a merge după fiul lui.
Emmy, am vreo două minute, apoi trebuie să pleci.
- N-ar trebui să fii aici. - Bine, Lane.
Nu crezi că sunt din clasa de jos, nu, Lane?
Nu ţi-ar fi ruşine să iei cina cu mine, deşi nu sunt bogată, nu?
Deloc. Eşti deşteaptă şi drăguţă...
Şi nici nu eşti mai înaltă ca mine cu mult.
Ştii ce? Eşti foarte matur pentru vârsta ta, ştii asta?
E tatăl meu. Chiar trebuie să pleci.
- Ne vedem mâine după ore? - Perfect.
Lane, cred că eşti la vârsta la care un mic sărut pe buze n-ar fi exclus.
Mă gândeam la acelaşi lucru.
Mama nu-şi dădea seama ce efect avea asupra băieţilor de vârsta mea,
pentru că Lane avea impresia că mama era noua lui prietenă.
- Salut, fiule. Ai avut o zi bună? - Da...
Nu pot juca tenis mâine. Am o întâlnire.
Cred c-ajungi la vârsta la care descoperi acea parte din viaţa ta.
Cred că şi eu sunt la vârsta aia.
Şi credea acelaşi lucru despre Steve.
Am întâlnit pe cineva. Şi cred c-ar putea fi alesul.
Steve se pregătea să joace tenis cu omul care credea că ies la întâlnire.
Eşti gata. Distracţie plăcută cu Dan.
- Ce te-a apucat? - Îmi pare rău, Steve.
Doar sunt puţin gelos. Simt că sunt la-ntrecere cu tipul ăsta pentru locul de tată.
Lunt, nemernicule. Nu te prosti. Tu suplineşti locul de mamă.
Şi-n acelaşi timp, mama se pregătea pentru un picnic cu băiatul care credea că sunt împreună.
Bună! Unde te duci?
- Se joacă tenis cu dl. Thorngood. - Lunt, muiere bârfitoare.
Dacă vrei să ştii, încerc să-i arăt lui Dan
că n-ar trebui să stea în calea a doi oameni ce sunt împreună.
Înainte să mă judeci, să ştii c-o fac pentru Puddle.
Emmy, ai lăsat coşul pentru picnic pregătit pentru tine şi Lane lângă scări.
Migo, gură spartă!
M-am gândit să-i dau un imbold să-l înfrunte pe tatăl său, tot pentru Puddle o fac.
- Ce faceţi? - Nimic.
- Mergeam în parc... - Mergeam la un picnic.
- Să jucăm tenis într-o zi "americana". - Pare distractiv. Vreau să merg.
E o chestie pentru adulţi. Trebuie să ai 1,40 m.
Scrie în statutul oraşului, cu arderea vrăjitoarelor.
Cât de mult mă ajutau. Şi astfel mama încerca din nou cu Lane, iar de data asta, era mai directă.
Mâine e balul şi cred că amândoi ştim o fată
care ar vrea foarte mult să meargă cu tine.
Emmy Kadubic, vei fi sfârşitul meu.
Doar că, dacă vrei să fii directă, nu crezi c-ar trebui să foloseşti numele cuiva?
Dar măcar a-ncercat.
Steve a abandonat complet orice efort de a mă duce la bal.
Era fericit că un tată era de acord cu el.
- E a ta? - Da, Corvette din '66.
Doamne, şi tata avea maşina asta.
N-a avut încredere în mine să mă lase s-o ating.
Arată mai bine când e curată.
Am putea s-o spălăm.
Dumnezeule.
Steve Wilde, o să mă epuizezi.
Desigur, habar n-avea să spele o maşină.
Şi i-a transmis un mesaj ciudat lui Dan încercând.
Asta a durat o vreme.
O vreme-ndelungată.
Mai mult decât vă puteţi imagina.
Deşi voia să-şi impresioneze figura paternă,
tot era destul de ciudat.
Cred că Steve nu s-a jucat niciodată leapşa de apă cu tatăl său.
Dar oamenii chiar fac asta?
Când i-am spus lui Steve să-şi rezolve problemele cu tatăl său,
nu la asta m-am referit.
Poate-ar trebui să merg acolo şi să-l fac să se oprească.
Nu face nimic.
Şi apoi mama şi Steve au dat unul peste altul.
Şi încă cum: încântaţi de ei înşişi.
Ghici ce femeie genială şi-a putut duce la bun sfârşit misiunea
- ...şi împăca pe Lane cu Puddle? - Chiar cel aici de faţă.
L-am putut convinge pe Lane că n-ar trebui să-i pese de ce crede tatăl său şi c-ar trebui
să meargă la bal cu cine vrea.
Îmi pare rău, a fost totul în zadar. Pentru că, nu doar că l-am convins pe Dan
că Puddle şi Lane pot merge la bal împreună,
l-am convins să meargă cu mine, ca să fie acolo personal să-i spună lui Lane ce simte.
O să cred asta când o să văd.
Atunci poate-ar trebui să vii la bal mâine seară.
Şi aşa mama a primit în sfârşit invitaţia pe care tatăl lui Steve o împredicase s-o aibă.
Mă inviţi?
Nu ştiu ce-ar crede Dan despre asta.
- Vine să mă ia la... - Lasă.
Lunt, desfă dulapul cu haine pentru bal din şcoala generală!
Şi, în sfârşit, a venit noaptea marelui bal.
Ştiu o fată pe care-o vei face foarte, foarte fericită diseară, Lane.
- Şi poate chiar săruta. - Poate.
Şi toate cuplurile super apăreau.
Îţi spun, Steve, pentru prima dată-n viaţa mea,
nu-mi pasă ce cred oamenii ăştia despre mine.
N-o să mai fiu judecat de nimeni.
Bine pentru tine. Nu te uita acum.
E trofeul ăla drăguţ de la concursul de canotaj cu care mă întâlneam odată.
Ciudat.
Steve Wilde, mă omori cu zile.
Sper că nu mori prea...
Deci aşa e sărutul unui tată.
Dar Steve tot nu-nţelegea la ce se refera Dan.
Da, gâdilatul mustăţii.
- Chiar mi-a plăcut asta. - Să sperăm că nu prea mult, da?
Uite unde sunt copiii!
Bună!
- Bună, Emmy. - Bună.
- Arăţi grozav. - Mulţumesc, Steve.
El e... ce suntem, Dan?
Îmi pare rău, Steve. Sunt de modă veche.
Suntem prieteni.
Mă bucur să te cunosc, Dan. Cred că fiul tău vrea să-ţi spună ceva.
Lane.
Tată, eu...
Tată, nu m-am simţit bine vorbind cu tine despre asta,
dar nu te-aş judeca pentru persoana cu care te întâlneşti.
Serios?
Şi sper să nu judeci niciodată persoana cu care mă-ntâlnesc eu.
- Desigur că nu. - Ai dreptate, fiule.
Toţi ar trebui să se-ntâlnească şi să danseze cu cine vor.
Mersi, tată.
Uite-o pe Puddle.
Cred că e-acum sau niciodată.
Ştii, eu...!
Cred că e pentru copii cântecul ăsta, Dan.
Să-ncerce să ne oprească.
Nu cred că ne va opri cineva, dar cred că e pentru copii.
Puddle, voiam să-ţi spun ceva de faţă cu mama ta.
Da, de ce e mama aici?
Mă despart de tine. Eu şi Emmy ne iubim şi vrem să fim împreună.
Ce?
Lane, despre ce vorbeşti? Nu suntem împreună.
- Nu suntem? - Nu, nu.
Voiam doar să te fac să-l înfrunţi pe tatăl tău ca să te împaci cu Puddle.
Nu ne-am despărţit. Ţi-am zis că Lane m-a părăsit
ca tu şi Steve să nu mă faceţi de râs la bal.
Şi mă faceţi de râs.
- Asta se-ntâmplă când minţi, Puddle. - Da, deci asta e vina mea.
- Mă-ntreb despre ce vorbesc. - Cui îi pasă?
Hai să nu facem nimic care să strice clipa asta, Steve.
Dar şi momentul romantic al lui Steve urma să fie distrus.
Nu.
Deşi habar n-avea că avea unul.
Fa'ad, ascultă, e bine.
Pentru că Fa'ad era gata să folosească accentul de tip rău din New York
pe care Alan Alda îl învăţase.
O să-ţi spun cine sunt, răutate mare.
Sunt cu Steve şi sunt un pericol major pentru tine, prietene.
Oarecum major.
Trebuia să ştiu că e prea frumos ca să fie adevărat.
Eşti iubitul lui Steve. Am fost aşa orb.
Iubitul lui Steve? Asta e ridicol.
- E o ipoteză absurdă. - Iubitul meu?
Cum adică, "prea frumos ca să fie adevărat"?
Adică... mesajul meu e unul de iubire.
- Nu poţi sta în calea iubirii. - Îmi placi, fiule.
Mă tot gândeam "wow acel Steve Wilde, ce tip."
Toţi ar trebui să se-ntâlnească şi să danseze cu cine vor.
Îmi pare rău, Steve, sunt de modă veche. Suntem prieteni.
Ar trebui să ne jucăm tenis odată.
Mai ales când vine vorba de iubire.
- Chiar mi-a plăcut asta. - Credeai că suntem împreună?
Da.
Ticălosule.
Nu fii aşa, hai.
Stai departe de mine, cu săruturile tale false!
Hai, Lane, plecăm.
- L-ai sărutat? - El...Dan, te rog.
E ridicol.
Puddle, îmi pare aşa rău, nu şiam că...
doar încercam să te ajut. O să mă poţi ierta?
Scuză-mă, Puddle? Vrei să dansăm?
Sigur. Te iert.
Ştiu că par capricioasă, dar Lane e un băiat. Brad e aproape adolescent.
- Ce s-a întâmplat cu Dan? - Ne-am despărţit.
Nici nu ştiam că suntem... Ne-am despărţit.
- Dar tu şi Lane? - M-a părăsit.
De fapt nu ştiam că oarecum îi place... dar da, m-a părăsit.
Îţi vine să crezi că am făcut un băiat de 12 ani să se-ndrăgostească de mine?
N-ar fi prima dată. Cred că amândurora ne plac femeile în vârstă.
- Mulţumesc. - Glumesc. Ştii că-mi plac femeile mai tinere.
- E "More than words"? - Da, i-am dat DJ-ului bani.
Nu ştiu, m-am gândit că poate dansăm în sfârşit, dar...
Cred că din moment ce-l cântă...
- Serios? - Da.
Deci mama şi Steve în sfârşit aveau parte de ceea ce şi-au dorit de 20 de ani:
să danseze împreună la bal.
Glumeşti?!
Cred că pot repeta experienţa la anul.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro