Deşi îi spuneau "reşedinţa Wilde," era destul de liniştit în prima noastră zi aici.
Faceţi linişte.
Mai încet cu trăncăneala.
Şi Steve voia să ne placă.
Emmy, trezeşte-te. Adu cafeaua.
Dar eu şi mama eram deja treze.
Cred că glumeşti.
Fusesem în oraş, unde mă înscrisese
la noua mea şcoală. Super.
Când deschid uşa, vreau să vadă şunca.
- Steve. - Emmy.
Te-ai trezit. Bună. Băieţi, Emmy s-a trezit.
Nu mai e nevoie să faceţi linişte.
- Ce-s toate astea? - Voiam să-ţi urez bun venit
în frumoasa, noua, senina ta...
Şuncă!
- Lunt! - E greşeala mea!
Steve, e foarte dulce totul.
Dar ştii că suntem doar două, nu, iar una din noi are 12 ani?
De asta avem căruciorul cu vafe pentru copii de 12 şi mai puţin,
pentru care de-abia te califici.
- E un cărucior cu vafe? - E un cărucior cu vafe.
- Ia uite, copilul era lihnit. - Da, aşa e.
Am mers pe jos 8 km pentru că nu mi-am putut găsi maşina.
Asta pentru că nu mai e şi-n locul ei... o nouă maşină.
- Maşina mea s-a dus? - Nu-ţi face griji. Am reciclat-o.
Şi cubul de metal în care fusese transformată e acum o masă de cafea.
Unde e noua maşină?
Doamne, nu face zgomot deloc. Migo, unde e maşina?
Asta e, şefu'. E un Volt. M-am gândit c-o să-i placă pentru că e electrică!
- Şi e şi sport, nu? - Am zis o maşină adevărată,
nu o gigantică maşină de jucărie electrică.
Îmi pare rău, o să-ţi luăm una adevărată. Puddle, pe-asta o poţi lua tu.
Nu, Steve, nu poate avea o maşină. Are 12 ani.
Nu te plânge. Te-a adus la căruciorul cu vafe.
Steve, nu-mi poţi face cadouri imense chiar aşa...
- Serios, doar o bagi în priză? Aşa merge? - O bagi într-o priză...
- Se-ncarcă în trei ore. - E valul viitorului.
Nu, nu, Steve, stai, ascultă. Apreciez tot ce faci aici.
- E foarte atent. E generos. - Era, până ce dl. Degete grase
n-a mai putut ţine şunca destul cât s-o urce în copac.
Steve, ÅŸunca are 3,6 kg! O s-o arunci Ã®n spate!
- Doamne. - ÅžuncÄƒ!
- Grozav, e singura mea bluză drăguţă. - Da, da.
E singura ta... foarte drăguţă bluză.
Nu e singura me bluză. Restul hainelor mele sunt pe bancheta din spate a...
Ai nevoie de haine noi?
Acum că am mâncat un mic dejun delicios şi e timpul să ne-mbrăcăm,
m-am gândit să analizăm unele opţiuni noi.
Aminteşte-ţi, acestea sunt mărimi potrivite pentru modele.
Evident, le vom modifica pentru nevoile tale.
Ştiu că e patetic, dar n-am putut face nişte modele adevărate să se trezească aşa devreme.
Steve, repet, voi presupune că a fost bine-intenţionat,
dar ăsta e exact genul de lucru la care nu vreau să fie expusă fiica mea...
Moda, cultura pop şi materializarea femeilor.
După Dolores, tehnic, următoarele nu sunt femei.
Nu-ţi face griji. Îţi vor sta bine hainele astea.
Desigur, arăţi bine în orice. La naiba, arăţi bine şi-n nimic.
Steve, dacă tu crezi că vreau o defilare arată cât de puţin ştii despre...
- Aia e drăguţă. - Da, imaginează-ţi-o fără mănuşile de bucătărie.
Nu, aia o face amuzantă. Ce fac? Ce-i face asta lui Puddle?
Ştii ce? E un copil grozav şi nu e obişnuită cu toată opulenţa asta.
E foarte fericită cu foarte puţin.
A trebuit să fac ceva, altfel mi-am văzut ultima vafă.
- Nu ştie mai bine de atât, mamă. - Nu ştiu.
- Vrea să se schimbe... - Vreau.
Dar nu ştie cum.
- Nu ştiu. - Nu-mi fac griji pentru Steve, da?
Îmi fac griji pentru tine.
- Pentru mine? - Pentru ea?
Pentru mine? Sunt bine. Nu-mi pasă de chestiile astea.
Steve ar putea da hainele astea oamenilor fără adăpost sau ceva, nu?
Sigur. Emmy, nu spun că viaţa mea merge, nu merge, dar aş vrea să meargă.
Cred că e o oportunitatea adevărată aici pentru amândoi.
Şi vreau s-o folosesc. Nu vreau să sfârşesc
ca un tip superficial ce foloseşte replici patetice
asupra femeilor ca... nu crezi că era sexy
- ...când am zis c-arăţi bine în nimic? - Ar fi trebuit să fie sexy?
Bine, ai dreptate. M-am mutat aici pentru că m-ai rugat
să te ajut să devii o persoană mai bună, să duci o viaţă mai responsabilă.
- Şi dacă vorbeşti serios... - Sunt.
Atunci cred că acum e un timp la fel de bun ca să-ncepi.
Ştii ce-am putea face? Am putea lua toată mâncarea de la micul dejun,
am putea merge la adăpost şi i-am putea hrăni pe toţi.
- Da. Nu-mi pasă de vafele extravagante. - Sau de cele 10 feluri diferite de sirop.
- Era şi sirop? - N-ai încercat siropul...Migo!
- Da, şefu'. - Aduci înapoi căruciorul cu vafe, te rog?
Imediat.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Running Wilde Sezonul 1 Episodul 5
Steve s-a apucat de muncă să-i arate mamei că poate fi bărbatul care-şi dorea ea să fie.
- Eşti dezamăgit. - Te rog. Pot purta blană oricând.
Sunt mai îngrijorat pentru tine. De fiecare dată când încerci
să te distrezi în vreun fel, femeia aia va lua totul...
E antipatică, iar tu doar încercai să fii de ajutor.
Exagerează, nu? Schimbarea poate fi bună.
- Poate că am nevoie de-o schimbare. - În mod sigur trebuie să te schimbi.
Viaţa ta n-are deloc un scop. Doar că nu cred că vei reuşi.
Viaţa mea are un scop. S-o câştig pe Emmy.
Să recunoaştem, am petrecut mult timp ca un playboy petrecăreţ.
Nu-mi amintesc un singur moment fericit.
Asta nu-nseamnă că n-a avut.
Are o sabie!
De fapt, abia aştept să trăiesc cu mai puţine.
Ar trebui să anulez marea, gigantica petrecere din weekendul ăsta?
Nu, e evident că nu putem face asta, nu cât Fa'ad locuieşte vizavi.
Steve şi Fa'ad mereu se întreceau cine dă cele mai tari petreceri.
A-nceput când Fa'ad a vrut să dea o petrecere, dar nu avea nimic de sărbătorit.
Aşa că, Steve a dat o petrecere şi mai fără sens
pentru ora standard a răsăritului.
Fa'ad a dat replica cu o petrecere a orei standard în lunile de vară.
Şi, în final, Steve a dat o petrecere pentru că nu avea nimic să sărbătorească.
Nu, "unnecessoiree" a devenit cea mai plină de înţeles
petrecere lipsită de înţeles a anului.
Desigur. E cel mai superficial lucru pe care-l faci.
Dar îi va demonstra lui Emmy că nu te poţi schimba.
Ce-aş putea să fac? N-o pot anula, mai ales că Fa'ad
a-nceput să dea petrecerea sa în aceeaşi noapte.
Da, Fa'ad s-a gândit că, "ce ar fi mai inutil
decât încă o 'unnecessoiree' în aceeaşi noapte?"
Aşa că, dacă Fa'ad află că-mi anulez petrecerea,
- ...va tăbărî pe lista mea de invitaţi ca... - Unul din şoimii mei?
Are cineva, cumva, vreun şoarece mort la el?
Nu contează. Îmi pare rău să aud că nu mai dai petrecerea, Steve.
Dar trebuie să recunosc, aşa mă gândeam şi eu..
Cu familia aia de ecologişti ce trăieşte în casa din copac ca şoimii.
De când au găsit şunca aia, nu pot fi domoliţi.
Oricum, vreau să ştii că eşti binevenit ca oaspete, cred,
la ceva mai necesara petrecere "unnecessoiree" a mea.
Da, într-adevăr, am o proprietate foarte mare.
Emmy nu trebuie să ştie.
Şi sunt sigur că femeia merge la culcare imediat ce bate ceasul 10:00,
ceea ce-nseamnă că va dormi de mult până vine primul meu oaspete.
Nu, nu. Petrecerea mea va fi un mare, fericit succes.
Dacă vreunul din noi nu era destul de ghinionist să spună ceva stupid.
Da, dar ceva stupid e ultimul lucru pe care vreunul din noi l-ar spune.
- Şi nu-i vei spune niciodată lui Emmy. - Da, desigur...
Ultimul lucru pe care l-ai spus a fost, "nu-i vei spune niciodată lui Emmy."
Să sperăm că ăsta nu va fi ultimul lucru stupid.
N-o face, da?
Nu-i spune lui Emmy despre petrecerea mea.
Domnul să-mi smulgă ochii dac-o fac.
- Stai, nu vrei să zici Allah? - În fine.
În junglă, n-am fi numit asta "ata oka," sau piază rea,
dar Steve se gândea în continuare unde să pună cortul pentru petrecere.
Steve s-a pus pe treabă la ceea ce spera că va fi o petrecere secretă.
- Pentru ce sunt corturile astea? - Cred că-ţi pot spune.
Oarecum dăm o petrecere mare.
Dar, Steve, ai spus că vei fi mai puţin extravagant.
- Te-ai dus şi-ai cumpărat corturile astea imense? - Nu, nu le-am cumpărat.
Vin gratis cu Whitney Houston.
Apropo, o să am nevoie de ajutor s-o mint pe mama ta.
Ştii că nu mă pricep deloc s-o mint pe mama ta.
Va fi destul de intens.
- Ce va destul de intens? - Whitney Houston şi camera V.I.P.
- Doamne, da' chiar te scoli devreme. - Dai o petrecere şi voiai să nu-mi spui?
- Ştiu cât de mult urăşti "distracţia." - Îmi place distracţia.
- Nu, vorbesc de faptul că nu eşti "haioasă". - Ba sunt.
Termină cu ghilimele. Doamne, sunt haioasă.
Urăsc când oamenii spun că nu-s haioasă, pentru că sunt.
Mai ştii petrecerile pe care le dădeam în casa din copac în liceu?
- Era haios. - Alea erau petreceri?
Avem o definiţie diferită.
Nu, nu, stai. Eram un copil. Nu te poţi aştepta ca un copil să fie haios.
Ea e femeia care m-a crescut.
Oricum, eram o tocilară de 15 ani. Nu mai sunt aceeaşi persoană.
Nu mai sunt acelaşi super tare, distracţie la maxim,
petreceri... cred că oarecum mai sunt.
O să urăşti petrecerea asta, da? E prea mult exces şi risipă.
- O s-o contramandez. - N-o face.
- Fă-o fără exces şi risipă. - Păi chestiile alea două oarecum sunt
coloana vertebrală a petrecerii "unnecessoiree."
Îl poţi ajuta, nu, mamă?
Asta a fost prima mea greşeală.
- Sigur, dacă el vrea. - Normal că da, nu, Steve?
Asta a fost a doua greşeală.
Sigur, da.
Vreau ca oamenii să fie "terminaţi", nu mâncarea.
Poţi avea o petrecere foarte haioasă fără ca toţi să se-mbete.
Asta e ca gluma ta cu singura bluză pe care-o ai...
Aia s-a dovedit a nu fi o glumă.
Uite ce facem, ne folosim de ce ai deja.
- Folosim cât mai puţin. - Grozav, da, îmi place.
Folosim cât mai puţin. Asta avem până acum.
Evident, putem adăuga lucruri pe măsură ce-ncepem.
- Doar cauţi în continuare. - Steve, adaugi lucruri?
Adică, ăsta e un bol cu şampanie. Nu e ceva scump?
De asta nu voiam să umplu piscina cu ea, cu 3 zile înainte de petrecere, ar fi risipă.
Vezi, mama ta deja are un efect pozitiv asupra mea.
- Asta ar fi piscina? - Nu, nu, am redus-o, aşa cum ai zis.
- Pot să mă joc cu una din păpuşile tale? - Nu, nu. Alea nu vor fi păpuşi.
Crede-mă, după petrecere, nu vei vrea să fii lângă ea.
Uite la ce mă gândeam, multe din astea deja par...
- Prea mari. - Mici.
- E mare. - E mic.
- Şi e mare. - E foarte mic.
- E mare. - E mic.
- Mic? - Mare.
- Impersonal. - E mare.
Îţi spun cum facem. Facem noi cumpărăturile.
- Grozav. - Găsim un magazin de tip discount.
- Dacă le-or şi avea. - Cumpărăm la bax.
Luăm lucrurile preferate ale tuturor.
- Hai să facem asta. - Hai s-o facem.
Dumnezeule, magazine de tip discount?
De ce nu-i băgăm pe toţi şi toate în maioneză?
Crezi c-ar vrea? Da, sună grozav.
Acum dăm o petrecere!
N-am mai văzut niciodată ceva ca locul în care am mers.
Cred că toţi suntem copleşiţi.
Dumnezeule.
- Locul ăsta e cât un sat de mare. - Cât o casă.
E atât de tare. Îmi pot lua una din astea?
Da, nu cred că poţi lua unul din ceva de aici.
Ia uite. Au o cuvă de 16 kg de muştar aici
care costă cât pacheţelele alea folosite de Migo să mă bage pe stadionul Yankee.
Da, cred că, cu cât e mai mic, cu atât e mai scump.
Cum sunt caii.
Steve, concentrează-te, am venit aici pentru petrecere.
Eu zic să luăm bomboane, pentru că-s ieftine şi toţi le adoră.
- Ne-am ocupat de asta. - Stai, nu, nu, asta e tot?
Nu, cred că prietenii mei se vor aştepta la ceva mai mult de atât.
Nu, dacă oamenii nu se vor simţi bine, cum putem avea cuplul care se ceartă rău
şi apoi fac o scenă la sfârşitul petrecerii?
Adică e... nu crezi că e...
- Amândoi credem că e amuzant, nu? - Da.
Dar dacă n-aş fi ştiut asta, n-aş fi făcut unele
din faimoasele mele băuturi din jungla amazoniană.
Nu am viermii care trebuie. Ştii ce? Au un perete-ntreg de şampanie.
- Sunt sigură că sunt la preţuri avantajoase. - E o decizie bună.
- Da, hai să luăm un perete-ntreg de şampanie. - Mă gândeam la o sticlă, două.
Mă temeam că la asta te gândeşti. Sunt puţin îngrijorat că sunt puţin...
Care e cuvântul? "Insuficiente" chestiile astea.
Vrem ca oamenii să se distreze, nu?
Bine, înţeleg. Nu crezi că sunt amuzantă.
Şi ştii ce? Poate că nu va fi distractiv. Aşa că, de ce nu faci petrecerea cum vrei,
- ... şi nu te mai presez? - Nu, nu. Vreau să mă presezi.
La naiba, vreau să te presez şi eu. Nu, spun că bomboanele sunt grozave.
Hai să luăm nişte muştar. Ce zici de o paletă de chipsuri?
Nu te uita aşa la mine, Migo. El m-a rugat să fac asta.
Ştiu, dar un bărbat se poate schimba doar atât.
Şi da, i-am cerut un preţ mai mare pentru o chestie sau două.
Dar îmi ţin la el şi nu vreau să sufere nimeni, atâta tot.
Glumeşti? O pungă de chipsuri costă un dolar!
Doamne, vei strica totul!
Sunt puţin îngrijorat în legătură cu petrecerea ta, prietene.
Dacă asta e tot ce poţi face, mă tem că reputaţiile...
Nu am energia pentru şarada asta.
E genial. Petrecerea mea va părea
la fel de inutilă ca diplomele voastre americane de facultate.
Sunt optimist în privinţa petrecerii mele.
Cred că... N-am energia pentru şarada asta.
Petrecerea mea va fi proastă ca bena ta de gunoi plină de mânji abia născuţi.
Mânji abia.... N-am energia pentru şarada asta.
Ţi se pare că suntem neobişnuit de obosiţi azi?
- Ai mai zis asta. - Ai vopsit pădurea în roşu şi aduci
o cameră mortură imensă pentru animalele sălbatice.
Aia nu e o pădure. E o tobă de plastic umplută cu ceva atât de ieftin,
că nici nu se poate numi lemn dulce.
- Există ceva mai jos de lemnul dulce? - Aşa se pare.
De ce n-o faci pădure?
Nu e o pădure. E un model la scară mică.
E totalul extravaganţei petrecerii mele.
Dar cum e cu gigantica cupolă a orgiilor acoperită cu cocaină?
Aia e ceva numit "bulgărele amfitrioanei".
Deci amfitrioana intră acolo şi...
Nu e un loc. Niciunul nu e un loc. E doar mâncare.
Steve, Steve!
- Steve, o strici! - E mâncare!
- Distrugi lumea! - Nu, e doar mâncare!
- Nu cupola orgiei! - Nu, sunt câţiva penny! Nu contează!
Dacă sunt doar penny, ce zici de giganticul dirijabil cu capul...
Doamne, eu sunt ăla?
Ăla e un balon dintr-un film de copii, prostule.
Poţi lua un trilion pentru o leţcaie de la magazinul de gunoaie la care m-a dus Emmy.
Voiam ca petrecerea ta să nu reuşească, dar nu aşa rău ca nimeni să nu mai vină
la vreuna din petrecerile noastre.
Steve, trebuie să contramandezi petrecerea asta.
Ce? Nu, nu poţi. Steve, mama în sfârşit crede că te poţi schimba.
Mă pot schimba. Pot schimba totul de pe masa asta cu ceva mai...
Pot schimba totul de pe masa asta cu ceva mai...
- De ce suntem aşa obosiţi? - Nu ştiu.
- Poate din cauză c-ai mers la magazin. - Da şi toate atacurile şoimilor tăi.
Steve, nu poţi renunţa acum. Tu ai putut face
oamenii să sărbătorească faptul că n-au nimic de sărbătorit.
- Ce-ar fi să convingi oamenii că e amuzant... - Să nu te distrezi.
- Da. - Copilul vrea să spună
că, deşi mâncarea de la petrecere e groaznică...
Ironia va fi aşa delicioasă că petrecerea va avea un mare succes.
Acum sunt îngrijorat că e posibil să fi exagerat cu bulgărele gigantic de la intrare
şi bulgărele de amfitrioane.
- Deja mi-ai furat ideea? - I-am dat mesaj tipului meu imediat ce am văzut,
dar acum mă gândesc să servesc doar un bol de bomboane.
Nu. N-o face, da?
Chiar începe să-mi placă tematica petrecerii mele.
- Te rog, n-o fura. - N-o s-o fur.
Şi astfel totul era pus la punct.
Steve urma să aibă cea mai necesară inutilă petrecere
la care toţi se vor distra nedistrându-se.
Steve... voi servi bomboane.
Atac al şoimilor.
În noaptea petrecerii, Steve şi-a dat seama că, convingându-i pe oameni
să nu se distreze nu era doar ironic, ci şi distractiv, era ironic de nedistractiv.
Ce e cu petrecerea asta? Steve are de obicei tot ce e mai bun din toate.
Înţelegi? Ironia. Înţelegi?
Să serveşti ce e mai prost din ce e mai bun. Înţelegi?
- Cum merge? - Cred că-nţeleg.
Nu ştiu. Asta e treaba cu ironia.
Poate fi aşa... subtilă.
Dar ea nu poate afla.
Grozav.
Grozavă petrecere.
Grozavă.
Singurul lucru cu care nu se obişnuiesc prietenii tăi e berea fără alcool.
Asta pentru că puţini din noi sunt nealcoolici.
Ştii ce? Din moment ce ne distrăm aşa bine,
-... ce-ai zice să urcăm ştafeta? - Cum adică?
Încă pot angaja o formaţie sau pe Whitney Houston.
N-ar fi exces. Nu va ţine.
Sau l-am putea pune pe Jake Busey să intre cu Voltul în piscină.
- Cred că Jake locuieşte sus. - Cred că ne-am distrat destul.
Cred că e timpul să punem glazura pe tort.
Bun, deci nu glazură folosim...
- Slideshow-ul meu. - Şi aia.
Da. Şi nu crezi c-ar fi mai bine
să-ncepem cu tortul amuzant în loc de slideshow-ul amuzant?
Amuzant? Nu, nu. Nu e amuzant.
E despre viaţa mea în Amazon, greutăţile, strădaniile oamenilor.
Să ne apucăm de treabă.
Ironia e că am vrut să fac asta din ziua în care am ajuns aici.
Bună, Steven. Cum găseşti că e petrecerea ta?
Pentru că eu n-o găsesc deloc. N-ar trebui să glumesc.
- Nu ţi-am furat tematica petrecerii. - Şi tu ai tematica petrecerii cu discounturi?
Dumnezeule, nu.
În sfârşit mintea m-a lovit, zgâriat şi şi-a înfipt ghearele în mine
şi mi-am dat seama că oamenii n-ar înţelege.
Aşa că am revenit la ideea mea, a ta de la-nceput... cupola orgiei şi restul.
Atenţie, oameni buni. Toţi avem aşa mult.
Dar acum aş vrea să v-arăt o prezentare a unor oameni ce au atât de puţin.
Trebuie să plec. Nu-mi pot lăsa oaspeţii extaziaţi s-aştepte.
Nu, stai, Emmy ar fi distrusă. Te rog în calitate de prieten,
stai până la finalul prezentării sale şi prefă-te că te distrezi la...
"interminabalul"? Bine.
Voi privi nemişcat de acolo, de lângă cuierul de haine.
Am trăit în Peru în ultimii 6 ani,
foarte departe de viaţa confortabilă şi plină de huzur din Neverwood.
Cei ce au un stomac pretenţios, poate vreţi să ieşiţi la secvenţa intitulată
"lăsat netratat."
Luminile!
Şi atunci lucrurile au luat-o razna.
7 ani în junglă în cam 7 ore, de Emmy Kadubic.
Priviţi mizeria acestui sat sărăcit.
Aici e mai multă mizerie. Aici am un unghi mai larg.
Şi cum păsările regurgitează viermii...
Lucrurile au trecut de la rău la mai rău.
Să-şi hrănească puii, aici vedem membrii tribului
regurgitând păsările pe care le-au mâncat să-şi hrănească familiile.
Steve încerca să se poarte ca un prieten, dar era singurul.
E un coşmar.
Sincer, cred că eşti singurul pe care-l pot considera prieten...
Eşti un balon!
Şi apoi a urmat slide-ul 279.
Şi odată ce greutăţile au fost îndepărtate,
Makunta etalează pagantu unui bărbat, nu pacunca unui băiat.
Din păcate, asta s-a infectat.
Nu, nu, nu! Luminile! Luminile! Ce naiba faci?
- Steve, suntem la o petrecere. - Ba nu suntem.
Petrecerea s-a terminat. Nu e nicio petrecere.
Sper că nu dai vina pe mine pentru asta.
Ba cum să nu.
I-ai dat pe toţi afară cu slide-ul 279.
Nu e vina mea că prietenilor tăi nu le-a plăcut petrecerea ta.
Sigur că e vina ta.
Am încercat din răsputeri să-i conving pe toţi
că petrecerea asta îngrozitoare era ironică.
- Nici nu ştiu ce-nseamnă aia! - Nici eu, dar s-a întâmplat.
Tu m-ai rugat să fac asta. Tu voiai să mă schimbi complet.
Tu voiai să mă vezi în rochia asta extravagantă, ca să ce, să mă integrez cu prietenii tăi bogaţi
şi vinurile tale fine şi mic dejunurile simandicoase
şi stupidul, giganticul tău...
N-o să poţi...
- Chiar nu eşti obosită. - Dorm mult.
Cred că noi suntem cuplul care s-a enervat la petrecere.
Mă bucur că eşti dispusă să te referi la noi ca la un cuplu acum.
- Nu mă refer la asta. - Glumesc. Hai.
Îmi pare rău.
Cred că încă e intimidant să fiu aici.
Nu contează câţi ani am lipsit.
Cum mă-ntorc aici e ca şi cum aş fi din nou fata menajerei.
Iese la suprafaţă tot ce e mai rău din mine.
Mă simt prost că ţi-am distrus petrecerea minunată fără motiv.
- Fără motiv. - N-ai distrus-o.
Sincer, nu m-am distrat niciodată la chestiile astea.
- Poate dacă te aveam pe tine ca să... - Petrecem timpul după?
- Da. - Îţi cer să te schimbi.
Poate şi eu ar trebui să fiu deschisă la schimbare puţin.
Poate trebuie să-nvăţ să mă distrez cât de puţin.
Îmi place ideea asta.
În multe feluri, prefer asta şi nu ca eu să fiu mai puţin amuzant.
Ce zici dacă mergem la Fa'ad să bem ceva?
Mi-ar plăcea. Va fi foarte amuzant.
Oricum, ai rezistat la jumătate din slideshow-ul despre adevărata Emmy Kadubic.
Ar trebui să merg la o petrecere care mi-l arată pe adevăratul Steven Wilde.
Adică mai e o jumătate de slideshow numai despre tine?
Vreau să ştiu mai multe. Luminile.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro