Din episoadele anterioare:
Comportament de asumare a riscurilor, sufletul petrecerii, schimbări temperamentale.
Toţi suntem diferiţi în faţa a diverşi oameni.
Trebuie să nu mă mai droghez.
Ca să fac asta, trebuie să pleci de lângă mine.
- Sunt îndrăgostit de voi amândouă. - S-a terminat.
Ţi-am spus să nu mă suni aici.
Ce parte din "du-te dracu'" nu-nţelegi?
Harry?
În regulă, eşti arestată.
Deci, nu vezi nimic negativ pentru tine?
Strângi prea tare.
- Îţi distrag atenţia? - Un pic.
Am venit aici, în timpul liber, cu un scop.
- Întoarce-l în lateral. - De ce?
- Ţinteşte unde crezi că e capul meu. - Nu fac asta.
Haide, fă-o!
Da?
Da, eşti nebun, totuşi.
Are armă!
Georgie, mai bine iei o pauză, da?
- A fost bine. - Mulţumesc.
Instinctul creează precizie.
Lăcusta.
Tata m-a învăţat să trag.
- Mă lua la vânătoare de prepeliţe. - Vânătoare de prepeliţe.
Da. Am făcut toate lucrurile alea de apropiere între tată şi fiu.
Vânătoare, pescuit.
Mă bucur că eşti partenera mea,
în caz că vom fi vreodată înconjuraţi de prepeliţe.
- Niciun băiat? - Nu, doar eu.
Întotdeauna am urât vânătoarea, totuşi.
Am făcut-o doar pentru că-i plăcea lui, şi...
După ce a murit, niciodată nu am crezut că voi mai trage cu o armă.
Amuzant, într-un fel.
Salut!
Ai fost poliţist multă vreme.
Poftim?
Ai fost poliţist multă vreme.
E o întrebare?
Nu.
Da, e... ai vÄƒzut cam de toate, nu?
PÄƒi, sper cÄƒ nu. Partea mea.
Când a fost prima oară când ai tras cu arma la datorie?
Prima oară...
Eram încă în uniformă, de doi ani.
Am surprins doi tipi pătrunzând într-un hol.
El a scos arma lui, eu am scos-o pe-a mea. Un singur foc. El a căzut.
A trăit.
Imediat după asta, am vomitat tot pe pantofii mei.
Niciodată nu am crezut că mă voi obişnui cu asta.
Dar tu? Prima ta dată?
A fost în prima mea zi la Omucideri.
Prima zi când eram împreună.
Trebuie să plec. Ne vedem mâine.
Da.
Traducerea şi adaptarea: Relic & Cornelia Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
SHATTERED Sezonul 1 Episodul 6
- Ştii unde stă Amy Lynch? - O să am grijă să ajungă la ea.
Jennica. Sunt la pupitru azi, dar de obicei sunt în trafic.
În regulă.
Astea sunt pentru tine.
Mersi.
Citeşte cartea de vizită. Cine-i Nick?
Întotdeauna citeşti mesajele oamenilor?
Trandafirii albi înseamnă compasiune. Am crezut că ai pierdut pe cineva.
Pot să-mi doresc, nu?
Un bărbat alb, de 18 ani, tocmai a fost găsit mort într-o pubelă.
În regulă.
Lynch, avem un apel. Vii?
Da.
- Ce e cu florile? - Se pare că a murit cineva.
Glonţul a intrat în piept.
Nicio rană de ieşire, probabil că a rămas înfipt în coloană.
Corect.
Mai e şi asta. Rană de glonţ în spatele piciorului stâng.
- Identificat? - Nu, până acum.
Vreun semn al unei bande, tatuaje?
Încă nu, dar voi şti mai mult când o să-i dau jos costumul.
Împuşcătura asta din spatele piciorului... Putea să fi vrut să fugă?
Probabil.
- Vreo urmă de sânge pe alee? - Nu aici. Ar fi fost spălat până acum.
L-au pescuit din pubela unde l-au găsit. Nu au mai văzut altceva.
Să verificăm înregistrările, dacă e vreo raportare
despre schimburi de focuri, în ultimele 36 de ore.
Verifică spitalele, vezi dacă e singura victimă.
Mulţumesc.
Bine, să văd dacă pricep.
Vrei să raportezi o crimă,
dar tu nu ai văzut o crimă, de fapt, e corect?
Nu, domnule.
Nu, nu ai văzut, sau... nu contează.
Detectivul Rhodes, Eddie Sless.
Deci, am făcut un site al unui asasin.
E satiric. Am adus nişte poze de pe ecran.
"Şeful te hărţuieşte?" "Soţul sau soţia e pe urmele tale?"
"Unul din profesioniştii noştri te va scăpa de necazuri."
Desigur, am pus un mesaj de exonerare a răspunderii,
care spune: "acest site e satiric",
dar nebuna asta nu pricepe.
Continuă să-mi trimită mesaje că vrea ca soţul ei să fie ucis.
Numele ai e Cynthia Kline.
Ăsta e ultimul e-mail pe care mi l-a scris.
- Crezi că vorbeşte serios? - Ăsta e ultimul e-mail.
Nu le-am adus şi pe celelalte 50.
Vina a verificat amprentele. Are 19 ani, îl cheamă Mark Sims.
A fost săltat pentru jaf, acum un an, împreună cu un alt tip, Rick Baker.
Avea urme de praf de puşcă pe mâini,
deci, probabil că a tras câteva focuri, înainte de a fi împuşcat.
Ne gândeam să trecem pe la Rick, să vedem ce mai făcea prietenul lui, în ultima vreme.
Bine, ţineţi-mă la curent.
Părinţii lui Mark nu erau pe-aici, deci el mai mult locuieşte...
locuia aici.
Rick şi cu el, cei doi, erau ca fraţii.
Când l-ai văzut ultima oară pe Mark?
Acum câteva zile.
Vrei să ne spui ce plănuiaţi voi doi?
Nu ştiu. Nimic.
Nu am avut slujbă, timp de trei ani,
deci nu am fost în situaţia de a interzice asta,
dar eu ştiam mai bine.
- Vreau să vă arăt ceva. - Ce faci?
Nu, nu, ştii ceva? Ai dat-o-n bară,
când l-ai făcut pe puştiul ăla să moară şi ai furat toţi banii.
M-am săturat. Strici totul.
Eşti un ratat, ştii asta, Rick? Eşti un ratat şi m-am săturat!
Ben!
Stai!
Ben, destul.
Ben... Ben, încetează!
Stop!
Ce dracu', Ben?
Ţi-ai ieşit din minţi.
În sensul bun?
L-am pierdut pe Rick.
Îl vom aduce înapoi.
Deci, cum merge asta?
Îmi rupi gâtul şi partenera ta îndreaptă arma spre capul tău?
Ar trebui să-i spun cuiva ceva?
Taci din gură.
Cât de des îl baţi pe fiul tău pentru porcăriile lui?
Hei, dacă moare, te acuz pe tine.
Dacă moare? De ce moare?
E băgat în ceva belele?
Dacă e în pericol şi nu ne spui...
Dacă vrei să fim de ajutor, ar trebui să spui ceva.
Cum ar fi, de unde sunt banii ăia?
Mi-a spus că au fost de la jocuri de noroc.
Uite, m-au trezit. Era târziu.
Cam pe la 3:30 dimineaţa, şi erau îmbrăcaţi în costume.
Niciodată nu i-am mai văzut în costume, până atunci.
- Costume frumoase. - Da, arătau bine.
Maturi. Aproape bărbaţi.
Am primit ceva de la "Moravuri".
Raportarea unor focuri de armă, după orele de program ale unui club,
în noaptea crimei.
Şi?
Nimic, la ora când au apărut. Clubul era închis, niciun martor.
Mi se spune că cei de la "Moravuri" se vor duce acolo.
Da.
T.C., crezi că putem intra în chestia asta cu clubul, înaintea celor de la "Moravuri"?
Păi, sunt pregătiţi.
Ei pot intra ca echipă sub acoperire, să aibă grijă de voi, da?
Tipi albi şi vânjoşi, în costume nasoale, asta e acoperirea?
Haide, ţii minte zilele de demult, când stăteai la pupitru?
Făceam asta tot timpul.
- Da... Au fost nişte vremuri bune. - Da.
Ştii, e diferit de pe partea asta a biroului.
Diferit...
Bine, ştii ce, ţine-mă la curent cu fiecare pas.
- Aşa voi face. - Vorbesc serios. Lynch?
O atenţionare... Omul ăsta nu a auzit niciodată de chitanţe.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Aveţi grijă!
Ar trebui să lucrăm ca un cuplu, e mai sigur.
Şi să obţinem jumătate de informaţii, într-un timp de două ori mai mare?
Uite, ne despărţim, dar nu ne vom scăpa din ochi unul pe celălalt.
Eşti bine?
Da.
- Tu? - Da.
Hai s-o facem!
Mersi.
Îmi daţi o apă minerală?
Scuză-mă.
Poţi să-mi dai un bourbon, o sticlă de bourbon?
Tu ce bei?
O şampanie cocteil, te rog.
Şampanie cocteil, te rog.
O să iau asta. Da, de fumat, te rog.
Mulţumesc.
- Voi fi talismanul tău. - Foarte bine.
Arată-mi drumul.
Hei, ce faci?
Ce?
Sunt puţin ocupat acum, dar sunt o mulţime de chestii pe-aici.
Sunt aprins în seara asta, dar stau cu ochii pe tine.
Mă voi întoarce după tine.
Mă voi întoarce.
Bună.
Scuze, numai cei cu invitaţie.
Numele ei e Cynthia Kline, credem că vorbeşte serios.
Îşi vrea soţul mort?
I-am trimis tipei un e-mail, cerându-i mai multe informaţii,
şi a răspuns că vrea să ne întâlnim.
- Eşti sigur că nu e o nebună? - Normal că e nebună.
Problema e dacă este o nebună periculoasă sau nu.
Bine.... asiguraţi-vă că prindeţi tot pe casetă
şi că nu e doar un fel de capcană.
Da.
Da... doar anunţă-mă că eşti bine.
- Hei, nu ai anunţat nimic până acum. - Era târziu... Adică, devreme. Dimineaţă.
Tu crezi că stăteam aici şi dormeam adânc, în timp ce voi eraţi acolo expuşi?
Scuze. S-a confirmat că doi tipi au demolat o partidă de poker, într-un club.
- Unul dintre ei a fost împuşcat în picior. - Victima noastră.
- Da, ucigaşul probabil că participa la joc. - Al doilea tip trebuie să fie Rick Baker.
- Deci ai deja un indiciu despre el? - Se fac încă cercetări.
Hei, chitanţe?
- Nu e genul ăla de loc, ştii? - Da.
Ştii, îmi lipseşte acoperirea de la club.
A fost singura dată când am dansat. Deci, unde e Ben?
Probabil că încă mai doarme. A fost o noapte lungă.
- Are nevoie de somnul de frumuseţe. - Just.
Lynch, cine deţine clubul?
Clădirea e închiriată de un un tip ce se ocupă cu managementul de proprietate.
E condus de un tip Karl. O să cer un mandat.
Trebuie să... plec.
Gamepad-ul e acolo.
Nu ştiu, eşti destul de bun.
Sunt în misiunea şapte.
- Unde sunt ceilalţi? - O doamnă tocmai a plecat.
Părul ei era cam ciudat.
- Vrei nişte cereale sau ceva? - Sigur. Unde le găsesc?
- Acolo. - Vrei şi tu?
Sigur.
Mulţumesc.
Harry...
Harry.
- Cafea? - Te rog.
Sunt surprins că eşti treaz.
Cum te simţi?
Nu prea rău, dar... Nu-mi găsesc pantofii.
În foaier, unde i-ai lăsat.
Fata a plecat?
- Băiatul... - Fiul meu, Stephan.
Da, mi-a zis că ea a şters-o.
Sunt surprins că-ţi mai aminteşti ceva, după noaptea trecută.
Mă-ntorc imediat.
L-ai văzut pe Ben plecând cu tipul ăsta?
Karl, da.
Chiar înainte ca maşina să încerce să-l calce.
- Să-l calce pe Ben? - Nu, a încercat să-l calce pe Karl.
Am înţeles, să-l calce pe Karl. Stai, stai, intenţionat?
Da, Ben l-a tras din drum la timp...
- Ben? - Nu.
Nick?
Ben n-are echipă de acoperire, nici staţie de comunicare.
Nu răspunde la telefonul mobil.
El chiar se implicase, ştii?
El chiar... îşi juca rolul serios.
- Mă întrebi? - Nu, dar da.
Doar lasă-i ceva timp, apoi spune-i lui T.C.,
pentru că, chiar dacă el doar n-a auzit ceasul,
nu vrei să porţi tu povara asta, înţelegi ce spun?
Mersi.
- În spatele tău, în spatele tău... - Eu verific sub rezervor.
În regulă. Ce face tatăl tău?
Afaceri de divertisment, dar nu e TV sau ceva bun.
Tu?
Mă pricep la de toate.
- Da. - Da, ce?
Cam aşa zice şi tata când îl întreb.
Ăsta e omul despre care ţi-am spus.
Harry... Ţi-l prezint pe părintele Kolmar.
Mi s-a spus că ai salvat viaţa bunului meu prieten, dl Alvert.
O să-ţi pun o vorbă bună la Marele Om de sus.
Tată, ce?
- Nu e nimic, Stephan. - Cine câştigă?
- Suntem în aceeaşi echipă. - Da, e destul de bun.
"Să nu ucizi."
- Da, dar e război. - Hei, pantofii tăi.
Mulţumesc.
Nu mi-ai găsit telefonul, din întâmplare?
Te-ai aşezat la partida de poker
cu toate lucrurile în buzunar, noaptea trecută.
Minunat.
Părintele Kolmar şi cu mine mergem în centru.
Eşti binevenit alături de noi.
Stephan, pregăteşte-te, da?
Care e prenumele tatălui tău?
Karl.
E cu cartelă preplătită. Mai are câteva ore în el.
Numărul meu e acolo. Dacă ai nevoie de ceva, sună.
Mersi.
Eşti sigur că nu vrei să te ducem cu maşina?
Nu, am nevoie de aer proaspăt, dar mersi că m-ai lăsat să dorm aici.
Măcar atât am putut face.
Mulţumesc.
- Dacă ai nevoie de ceva, sună. - Aşa voi face.
Mă puteai suna, să ştii.
- Ce? - Hai.
Uite ce e, ştiu că eşti nervoasă.
Ne-am despărţit, mi-am pierdut mobilul, n-am putut suna,
- şi am pierdut mulţi bani... - Credeam c-ai murit.
N-ai un aşa noroc, dar am dormit... acasă la Karl Alvert, noaptea trecută.
- Ai fost la el acasă? - Aşa se pare.
- Ce ştie T.C.? - Totul.
Că i-ai băgat limba-n gât unei tipe azi noapte, înainte să te pierd.
Nimic. Nu i-am zis nimic.
Cum a rămas cu "să nu ne scăpăm din ochi"? Intri într-o cameră din spate, două ore,
şi ieşi cu un tip.
Era Karl.
Bună... ai avut o noapte grea?
- Cam aşa. - De-ţi stă inima-n loc.
- Cam aşa. - Astea-s cele mai tari.
Am primit un raport legat de un incident ce are legătură cu cazul tău.
Mulţumesc.
Îmi pare rău, da? Pentru tot.
Citesc povestea adevărată a unui tip care a avut zece personalităţi.
Un altul a avut şase. Sybil a avut 16.
Fascinant.
Cine omoară un preot?
Spasmul cauzat de glonţ l-a făcut să apese acceleraţia.
Foarte bine, detectiv.
Mi-eşti datoare cu 10 dolari.
Nu era un pariu... Ai uitat sursa.
Focuri de armă de pe locul pasagerului din maşină?
Ai dreptate, dar asta trebuia să fi fost prima parte a propoziţiei.
Analiza incompletă nu se pune.
Cel care a tras se pricepea destul de bine.
Eşti genială, Vina.
Da. Am un IQ mare de fapt, dar de ce sunt genială mai exact?
Se pricepea doar dacă încerca să-l omoare pe preot.
- Dacă n-a nimerit? - Îl ţintea pe pasager?
Şi anume Karl. 10 dolari.
- Martori? - Nu, le-am spus să-mpânzească locul.
- Dar copilul? - Stephan era în maşină când au ieşit din casă.
- Crezi că Rick a făcut-o? - S-a dat la el, seara trecută.
Poate crede că Karl l-a ucis pe Mark.
Sunt mulţi bani pentru un preot.
Se pare că părintele plănuia să facă o excursie.
Portbagajul era plin de bani. Cel care a tras ţintea pasagerul.
Credem că Karl a intrat în panică după ce s-a tras, a fugit de la locul faptei.
- Lăsând banii în spate. - Să-şi protejeze copilul.
Bine, deci Rick Baker îi încolţeşte
ca să se răzbune pe Karl pentru că-i omorâse prietenul.
- Şi care e treaba cu portarul? - N-a fost văzut de la jaf.
- Da, deci crezi că e implicat? - Tot cred că Rick a tras.
- Adică, a mai încercat o dată. - O maşină ca a lui Rick a-ncercat să dea peste Karl
în afara clubului, în noaptea în care am fost sub acoperire.
Hai să ne asigurăm că a treia oară nu e cu noroc.
Ştim unde e Karl?
Mai devreme sau mai târziu, Rick va încerca din nou.
Karl are-ncredere în mine. O să stau cu ochii pe el.
Bun, hai să fim proactivi.
Vreau ca poza lui Rick Baker să fie în maşina fiecărui poliţist
şi în fiecare cameră de şedinţe informative din oraş.
Înţeleg că Karl e momeala, dar nu vreau să fiţi împuşcaţi între timp.
Bine.
- Cynthia? - Ea e?
Pare cam sfioasă.
Nu sunt sigură cât de bine e că vorbesc despre asta în maşina ta.
Din câte ştiu, poţi fi poliţistă, nu?
Am putea apărea pe vreo cameră de supraveghere.
- Frumos. - Înainte să mergem mai departe, cred...
Vreau să văd nişte referinţe.
Incredibil.
- Adică vrei numele oamenilor care... - Clienţii tăi.
Nu toţi. Doar ca să îi verific.
Să fiu sigură.
Să aflu despre munca ta.
De regulă, Cynthia, asta ar fi foarte prudent, dar...
într-o asemenea branşă, confidenţialitatea e considerată foarte...
- Ce s-a întâmplat? - Şi-a luat tălpăşiţa.
Vrem s-o încurcăm, nu?
Altfel, trebuie să avertizăm soţul, să ne facem un plan de rezervă,
şi să sperăm că nu face rost de referinţe mai bune de la un rival.
Bine, pune asta-n funcţiune, vezi dac-o poţi determina să mărturisească.
Karl...
Mulţumesc. L-am înlocuit pe-al meu.
De ce m-ai sunat, Harry?
Vestea despre părintele Kolmar se aude peste tot pe străzi.
Voiam doar să mă asigur că Stephan e bine.
Eu şi părintele Kolmar am crescut împreună,
şi l-am lăsat mort în maşină.
Ce e mai rău... Au pus viaţa fiului meu în pericol.
De ce-ar vrea cineva să omoare un preot?
Ai spus că ai să-mi spui ceva.
- Cineva e pe urmele tale. - De unde ştii?
- Sunt un prieten, Karl. - Ba nu eşti.
- Ţi-am salvat viaţa. - Mi-ai băut mult şi din băutură.
După cum am spus, un prieten.
Cred c-ai nevoie de ajutorul meu.
Am nevoie de-o gardă de corp.
- Vrei să faci asta? - Aş putea-o face.
- Da sau nu. - Da.
- Ai copii? - Unul.
Mi-a fost răpit acum doi ani.
O să-l găsesc.
Ieri erai fericit.
Nebun. Călare pe doamne.
Credeam... că ascunzi ceva.
Acum ştiu.
O să fac tot ce pot ca să te ajut să-ţi găseşti fiul.
Mulţumesc.
Mă scuzi.
Da.
Sunt pe drum.
A apărut ceva ce nu suferă aşteptare. Nu-l pot lua pe Stephan.
Vrei să stau eu cu el?
- Da. - S-a făcut.
Stephan! Mă-ntorc imediat!
Harry va avea grijă de tine, da?
A luat telefonul. Pleacă.
Bine, am înţeles.
Bună...
Ce faci?
De ce nu te joci?
Bună, Max. Scuze c-am întârziat.
N-ai fost la muncă de trei zile, Georgie.
Ce-ai făcut? De ce eşti aşa speriat?
- Nu vrem să te omorâm. - Îmi pare rău.
- Îmi pare atât rău. - Ştiu că-ţi pare.
Ştim că erai implicat în jaf.
Doar dă-ne numele lui.
N-am avut nimic a face cu asta, Karl.
Doar m-am speriat. Am fugit, atât.
Spune-ne numele lui şi te lăsăm să pleci.
Karl, îţi promit că nu ştiu cine e.
Nu, jur, Karl.
Dacă eşti aşa nevinovat, de ce nu te-ai întors la serviciu?
De ce a fost aşa greu pentru Max să te găsească?
Karl, nu ştiu.
- Karl... - E-n regulă.
Linişteşte-te.
Max, dă-i o ţigară.
E mai bine?
Spune-ne numele lui şi-ţi dăm drumul.
Karl, jur că nu ştiu.
Îţi jur.
Karl... Karl, te rog...
Am nevoie de întăriri, terminalul 348. Sunt în moară.
Georgie...
Gata cu minciunile.
N-ar fi putut intra fără ajutorul tău,
şi ştim că e acelaşi tip care-a ucis preotul.
Nu vreau să-ţi fac soţia văduvă, dar o voi face.
Spune-mi numele lui.
Spune-mi numele lui!
Staţi pe loc!
Mâinile sus, acum! Acum!
Nu-mi pasă, atâta timp cât e mort.
Soţul meu se uită la curling.
Cel fel de bărbat se uită la curling?
Bine, cucoană, fie-mi spui ce vrei,
fie am terminat-o, înţelegi?
Vreau ca soţul meu să moară, aia vreau.
- Bine. - Şi vreau să pară a fi un accident.
- Nicio problemă. - Dar să nu fie unul murdar.
- Casa mea e curată. - Sigur că e.
- Eşti căsătorit? - Da.
Îţi place?
Destul cât s-o fac de trei ori.
Credeam că eu sunt rea.
Deja ai scăpat de două?
Vei primi restul când soţul meu va fi mort.
Nu înainte.
Şi ai şi-un bonus, dacă mă ajuţi să scap de ultimul.
Lynch, stai. În primul rând, eşti bine?
Apoi, de ce eşti singură?
Ne-am despărţit. Eu am stat cu suspectul, Ben a stat cu copilul.
Ben făcea pe dădaca cât se trăgea în tine?
Mă-ntorc în parc acum. Karl va merge să-şi ia copilul.
- Am chemat întăriri. - Şi Ben?
Nu răspunde.
- Bine, sună-mă când începe totul. - Panoul de comandă.
Imediat ce auziţi ceva de Ben, vreau să ştiu.
- Ce e? - Speram că putem vorbi.
- Nu acum, Kevin. - Bine.
Atunci, când totul se termină, luăm cina.
Pam, vreau doar să luăm cina.
Bine.
Dar apoi vom reveni la a fi profesionişti, nu?
- Crezi că poţi face asta? - Da.
Bine, vom vedea.
- Cum e cu mama ta? - N-am voie să vorbesc despre ea.
Nu? Unde e?
- Nu ştiu. - Păcat.
Stephan?
Stephan, trebuie să mergem!
Vino aici.
Bine, în maşină.
- Lasă maşina ta. Vino cu noi. - Bine.
Hai, răspunde... răspunde.
Ştii ce mi-am dorit dintotdeauna?
- Ce anume? - O uşă de garaj albă.
Le vezi în reclame, le fac să arate aşa bine şi vrei una,
dar ştii că nu se posibil, dar te fac să crezi că e.
Exact cum e Crăciunul. Mereu te simţi singur.
Nu contează cine eşti sau cu cine eşti căsătorit.
Promit prea multe, dar mereu sunt prostită de asta.
Un Crăciun frumos şi o uşă albă la garaj.
Cer prea mult?
- Ştiţi, dnă Kline... - Poţi păstra un secret?
Trebuie să-ţi împachetezi câteva lucruri,
şi vin imediat să te ajut, da?
Grăbeşte-te.
Trebuie să ieşim din ţară până nu se-nrăutăţesc lucrurile.
O să-mi ia câteva zile să fac rost de paşapoarte noi şi am doar o gardă de corp.
Vreau să ne aperi, să-l protejezi pe Stephan până mă ocup de asta.
- Faci asta pentru mine? - Desigur.
De unde-ai venit, Harry?
E un tip acolo. E primul tău soţ?
Jack.
Ani de zile mi-am făcut griji pentru penele de curent.
Cred c-am fost norocoasă.
Ciudat, niciun poliţist n-a suspectat nimic.
- Nu sunt prea deştepţi, nu? - Nu, cred că nu.
- Nu sunt multe lucruri. - Nu-mi doresc multe.
- Nu? - E o lecţie grea pe care-am învăţat-o.
Am scăpat din Germania de Est cu nimic în buzunar la vârsta sa.
Dar asta e o poveste veche, nu, Stephan?
Du-te, Stephan! Du-te! Pleacă!
E-n regulă, Karl, hai.
Armele jos.
Acum.
Bine... nu-l răni.
Omoară-mă pe mine.
Asta vrei, nu?
Fă-o, dar te rog nu-l răni.
Ce faci aici, detectiv?
Eşti sub acoperire? Sau vrei doar mită?
Şi tu... pune arma jos.
Fă-o... pune arma jos! Fă-o!
Te implor, lasă-mi fiul să plece.
Tu ai ucis preotul. Băiatul n-a făcut nimic rău.
Lasă-l să plece.
Te rog, nu-i face rău.
De ce?
Asta te va durea cel mai mult?
- Nu! - El ştie?
Ştie că eşti un criminal?
Ştii de unde vin toate astea? Casa asta mare şi frumoasă?
De ce nu-i spui fiului tău că eşti un criminal.
Şi spune-o ca detectivul să te audă.
- Te iubesc, Stephan... - Spune-o.
Spune-o!
- Sunt un criminal. - Mai tare!
Sunt un criminal.
M-a jefuit şi am tras în el!
L-am ucis... îmi pare rău. Îmi pare atât de rău.
Cum te simţi?
De obicei, judec bine caracterele.
Ironic, tu mi-ai salvat viaţa.
Uite, eu...
Voi avea grijă de Stephan până ajunge mama sa aici.
Da?
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Te place.
E adevărată povestea cu fiul tău?
Da.
Voi sta ceva timp închis.
Pot întreba de el.
Tocmai a făcut 10 ani. E făcută cu un program de îmbătrânire.
E un băiat frumos.
- O să fac tot ce pot. - Păstreaz-o.
Cum ai spus, nu se ştie niciodată, nu?
Harry... Spune-i lui Stephan că-l iubesc.
O să-i spun.
Ai văzut vreodată un garaj cu uşi albe?
Parcă am văzut, dar nu cred, înţelegi?
Bine, băieţi, atunci pentru garaje cu uşi albe.
Da.
- Ce faci în seara asta? - Jack are hockey.
- Da, e serios... - Ce face copilul?
Am găsit-o pe mamă, e cu el acum. Poate că e un lucru bun.
O să avem o tonă de hârţogării la asta.
N-am altceva de făcut.
Mă duc acasă să-mi plimb câinele.
- N-ai câine. - Am nevoie de unul.
Dar tu? Ce zici în seara asta?
Hârţogării, apoi cina cu un amic.
- Cel cu trandafirii trişti? - Taci.
- Mă bucur c-ai putut veni. - Mersi. Planurile s-au schimbat în ultima clipă.
Ia un scaun.
Dl. Trandafiri ţi-a tras clapa?
Adevărul, draga mea, e că era disponibil, poate atrăgător,
dar în final, prea plictisitor.
Eşti dependentă de probleme.
Da.
Nu aşa suntem toţi?
- Hai să mâncăm. - Bine.
Traducerea şi adaptarea: Relic & Cornelia Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro