Din episoadele anterioare...
- Nick, ce vrei? - Ce zici de un interviu?
Cum să te conving că totul s-a terminat între noi?
Dacă vrei spaţiu, îl ai.
Ne mai vedem, Amy.
Nu vreau spaţiu, vreau lucrurile mele.
Ştii unde locuiesc.
Am nevoie de părerea ta. Urăsc cravatele astea.
Am vrut să port una prinsă cu clamă, dar Lauren spune
că un bărbat cu astfel de cravată nu va fi ales primar niciodată.
Mă ajuţi?
Ar trebui s-o rogi pe soţia ta.
Cum merg lucrurile între tine şi Ella?
Am venit aici să vorbesc despre pierderile de memorie.
Mă întrebam dacă ceva din viaţa ta personală te poate afecta.
Deci, ai văzut un om murind, deunăzi, un om care simţeai că e nevinovat.
Se întâmplă.
Da, se întâmplă, dar nu înseamnă că te-a lăsat indiferent, Ben.
Pot să văd asta.
Ceva s-a întâmplat cu tine.
Am auzit pe cineva ţipând "ajutaţi-mă". M-am uitat peste drum
şi l-am văzut pe tipul ăsta uriaş grămadă pe puştiul ăla.
Oamenii stăteau în jur şi priveau
şi era o fată, care-şi scosese telefonul şi filma.
Am traversat şi l-am tras pe tip de pe puşti.
Şi el s-a năpustit asupra mea, deci m-am năpustit şi eu,
şi l-am lovit, cam de două sau trei ori. Atunci, el a căzut.
- Eşti sigur că el s-a năpustit primul? - Da.
- Cu ce l-ai lovit? - Cu pumnii.
- Eşti sigur? - Arată ca şi când aş minţi?
Deci tu spui că nu a fost omorât într-o luptă de stradă?
Spun că suspectul vostru poate că a dat lovitura fatală,
dar Glen Mason era într-o formă gravă înainte ca aceşti pumni să-l lovească.
Avea un edem cerebral anterior. Apă pe creier.
- Cauzată de? - Lovituri repetate în timp, bănuiesc.
Deteriorări ale craniului care par foarte vechi, din pre-pubertate,
dinainte ca craniul să se formeze complet.
Dacă e adevărat, atunci...
Paul Keefer nu e răspunzător pentru moartea lui.
Hei, piatră, hârtie, foarfece?
Las-o baltă. Nu-mi mai permit un alt divorţ.
- BunÄƒ, John. - BunÄƒ, arÄƒÅ£i minunat, Grace.
Foarte bine, ce ai ?
Sunt aici ca să-i preiau pe unul Jimmy Tapert şi pe unul Paul Keefer.
Tentativă de omor şi omor prin imprudenţă, drăguţ.
Sunt la deţinuţi. O să-i anunţ că le-a sosit maşina de transport.
Aş aprecia dacă ai grăbi un pic lucrurile. Mai am de luat alţi trei, în drum.
Bine, vino cu mine.
Uite-ţi cele două colete. Tapert şi Keefer.
Îţi aparţin.
Are contuzii adânci la încheieturi.
Sunt distrugeri ale ţesutului care sugerează că asta se întâmpla de ceva timp.
Aş spune că cineva îl lua pe băiat, îl lega cu cureaua de un fotoliu, cam aşa,
şi îl bătea, în mod repetat.
Cum putea un puşti atât de mare să lase să i se întâmple aşa ceva?
Când cineva are putere asupra ta, chiar are putere, indiferent cât e de mare.
Ce fel de curea?
Piele...
Ce, ca un fel de centură, poate?
Piele...
Aş prefera să nu speculez până nu analizez probele
colectate de pe pielea lui.
Ăsta e un cadavru? Tipul ăsta e mort.
Da, Ben, tipul ăsta e mort.
Acum, dacă vreţi să mă scuzaţi...?
Scuze.
- Da, tipul ăsta e chiar mort. - Nu face asta. E dezgustător.
Gata, idiotule, să mergem.
Unde mergem?
- Scuzaţi-mă? - Pot să vă ajut cu ceva?
Da, au sunat poliţiştii şi mă căutau pe mine,
au spus că vor să vorbească cu mine, dar nu au spus de ce.
E ceva în legătură cu fiul meu? Ce e, iar s-a băgat în belele?
Îmi pare rău, cum îl cheamă pe fiul dvs., doamnă?
Glen Mason.
Am putea sta jos aici şi să stăm puţin de vorbă.
De ce nu-mi spune cineva ce naiba s-a întâmplat?
Fiul dvs. a fost implicat într-o altercaţie pe stradă.
Ce se-ntâmplă cu tine azi? De ce eşti atât de bine dispus?
Hei, ştiu locul ăsta.
Hei, tipule, ştiu un croitor bun, poate să repare aia imediat.
Ce?
De ce ar vrea cineva să-mi ucidă fiul?
Nu cunosc amănuntele acestui caz. Nu eu l-am arestat.
Poate ofiţerii Lynch şi Sullivan v-ar putea da mai multe informaţii.
Ei au arestat un suspect în cazul uciderii fiului dvs.
Ea e Colleen. Este mama lui Glen Mason.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
Dnă Mason?
Îmi pare foarte rău. Nu am vrut s-o fac...
A fost un accident.
Am încercat să-l trag departe de copil şi...
Ticălosule! O să te omor!
- Dnă Mason... - O să-l omor!
Doamnă, trebuie să vă daţi înapoi chiar acum!
- Doamnă! - O să te omor!
Toată lumea înapoi, sau ea moare!
Toată lumea înapoi!
SHATTERED Sezonul 1 Episodul 7
Un schimb de focuri într-o secţie de poliţie nu se întâmplă în fiecare zi.
- Cum te simţi în legătură cu asta? - Păi, nu pot spune că mă simt bine.
Au murit oameni. Sigur că nu te simţi bine.
Putem să trecem mai departe?
Ştii că eşti obligată să participi la această discuţie, din cauza schimbului de focuri,
dar putem discuta despre altceva, dacă vrei.
Cum te-ai simţit când Jimmy Tapert i-a luat arma ofiţerului Rossi?
- O să te omor! - Toată lumea înapoi!
Şocată, surprinsă, presupun.
- Bine, pune arma jos, Jimmy. - Taci, copoiule!
- Unde sunt cheile? - La centură.
- Desfă cătuşele. - Nu vreau să am nimic de-a face cu omul ăsta.
Fă-o!
Haide! Haide, ce-ai? Eşti tâmpit? Fă-o!
Acum încuie uşa. Foloseşte cătuşele.
Bine, fă-mă să înţeleg acum...
Cum a ajuns detectivul Sullivan să se ia la harţă cu Jimmy Tapert?
Uneori, e greu de spus dacă Ben este extraordinar de curajos...
Sau doar nesăbuit...
- Înapoi! - Hei, relaxează-te, relaxează-te.
Ce faci? Eşti în mijlocul unei secţii de poliţie.
- E o... e o nebunie. - Gura!
Uite, tipule, tipule, eşti nebun, pentru că n-ai nicio şansă.
Doar lasă chestia aia jos şi linişteşte-te.
Sunt mulţi... poliţişti nervoşi aici, cu arme. Eu nu vreau să mor.
Tu nu vrei să mori. Nimeni nu vrea să moară.
De ce nu laşi jos chestia aia, ca să putem pleca acasă, ce zici?
Gura!
Am spus să tacă toată lumea!
- Încercam doar să fiu de ajutor. - Are dreptate, Jimmy.
Ăsta e numele tău, corect? Jimmy?
- Da. - Pune arma jos
înainte să faci ceva de la care nu mai poţi da înapoi.
Nu.
Pentru că, oricât de grave par lucrurile acum,
dacă împuşti un poliţist, va fi mult mai grav.
Eşti la etajul şapte al unei clădiri de zece etaje, plină de poliţişti.
Nu ne poţi împuşca pe toţi, Jimmy.
Dacă laşi chestia asta să-ţi scape de sub control,
singurul mod în care vei ieşi de aici e cu picioarele înainte.
Nu.
Fă-o!
Încuie uşa.
Mai vrea cineva să facă pe eroul?
Aşa te-ai ales cu tăietura aia urâtă? Nu crezi că a fost nesăbuinţă?
Nu, nu cred. Cineva trebuia să facă ceva.
Ai făcut ceva când ai încercat să vorbeşti cu Jimmy, fără armă.
Mi se pare interesant că nu ai menţionat asta în raport.
- De ce asta? - Pentru că... nu era important.
Adică, orice poliţist ar fi făcut asta, nu?
Nu, nu orice poliţist ar face asta. Erai într-o cameră plină de poliţişti.
Eşti modest.
Tu eşti cel care a ieşit primul în faţă şi a făcut ceva.
Da, a fost instinctiv, şi... şi pe moment,
şi în acele circumstanţe, am acţionat... sau m-am gândit că...
- Bine, şi de ce nu-ţi aminteşti asta? - Ce vrei să spui?
Ben, raportul tău omite aspecte specifice
care erau foarte clare pentru fiecare din poliţiştii din acea cameră.
Comentează asta. Adică, nu poate fi vorba numai de modestie.
Uite, am primit o lovitură în cap, nu?
Poate că mi s-a înceţoşat puţin mintea.
Bine, dar înainte să fii lovit în cap, nu-ţi era prea clar cum a pus Jimmy mâna pe armă.
Asta s-a întâmplat înainte să fii lovit, corect?
Poţi explica asta?
Nu.
Ben, tu... din nou ai pierderi de memorie. Aşa e?
Poate.
Care e ultimul lucru pe care ţi-l aminteşti?
Că eram la morgă. Corpul lui Glen Mason.
Bine, şi a fost ceva legat de faptul că ai fost acolo,
cazul, vederea cadavrului, astea te-au afectat?
Nu, dacă era după Ben, nici măcar nu l-am fi arestat pe Paul Keefer.
- Tu simţi altfel, în mod evident. - Cineva a murit. Keefer l-a lovit.
- E chiar aşa de simplu? - Da.
Atunci de ce tu şi Sullivan aveţi păreri diferite?
Pentru că partenerul meu este o pacoste?
Fără comentarii.
Bine, uite, Paul Keefer ne-a spus că ieşise dintr-un magazin
când a auzit pe cineva de peste drum strigând "ajutaţi-mă".
Am vrut doar să-l opresc pe bărbatul ăla să-l mai bată pe copil.
- De ce e greşit? - Tocmai asta e problema.
Nu era un bărbat, era un băiat de 14 ani.
- Nu poate fi adevărat. - 14 ani.
Numele lui e Glen Mason.
Deci, corectează-mă dacă greşesc, dar spuneai că Paul era speriat?
Da. Plin de remuşcări pentru că omorâse un băiat.
Speriat că merge la închisoare.
Îl iei pe un tip ca Paul, pasibil de închisoare,
puşcăriaşii încercaţi îi miros frica.
Ce se va întâmpla cu mine?
Vei fi dus la închisoarea municipală şi trimis în judecată, în următoarele câteva zile.
- Trimis în judecată? Ce înseamnă asta? - Vor decide dacă vei ieşi pe cauţiune sau nu.
Paul... ascultă-mă. Paul! E important.
Ascultă-mă cu atenţie.
În puşcărie, nu vorbeşti cu nimeni, nu ai încredere în nimeni.
Nu te împlici în nimic. Doar îţi vezi de treburile tale.
Mă auzi?
Vom veni la trimiterea în judecată, să punem o vorbă bună pentru tine.
De obicei asta ajută în sălile de judecată.
E cineva pe care ai vrea să sunăm, între timp? Soţia? Prietena?
Pe mama.
Îşi face multe griji. Nu vreau să fie îngrijorată.
S-a făcut.
Mie mi se pare că ţi-ai făcut datoria când l-ai arestat pe Keefer.
Dacă-ţi faci datoria, nu înseamnă că întotdeauna e drept ceea ce faci.
Dar nu e datoria curţii să decidă dacă o lege a fost încălcată sau nu?
Da, dar legile sunt făcute de oameni care n-au fost implicaţi în lupte de stradă.
În lupta de stradă, n-ai timp să spui: "vreau să-l lovesc pe ăsta, dar nu vreau să-l omor".
Acţionezi cu tot ce ai. Nimic mai puţin.
Încerci să-l dai gata cu o lovitură de pumn.
Bine, deci tu simţi un fel de legătură între tine şi Paul.
Simţi că Paul Keefer e un om bun.
Un om bun, a făcut ce trebuia, doar că a obţinut un rezultat greşit.
Absolut.
Scuză-mă că nu sunt de acord, dar pentru un om bun,
nu s-a dat de partea lui Tapert prea uşor?
Sunt sigur că nu aşa îşi planificase ziua.
Am zis, mai vrea cineva să facă pe eroul?
Ea e următoarea.
Tu.
- Pune-l acolo. - E rănit destul de rău.
Am zis să-l muţi acolo!
- Tu, vino aici! - Nu, eu nu vreau să iau parte la asta.
Eşti surdă? Am zis să vii aici!
Ea e civilă. Las-o în pace.
Deja e băgată în asta.
Vino încoace acum. Haide...
- Adună toate armele. - Te aştepţi ca eu să-l ajut pe el?
Dacă vrei să mai respiri. Şi să nu faci vreo prostie.
Dacă aflu că nu le-ai strâns pe toate, tu încasezi următorul glonţ.
Nu judeci bine lucrurile, Jimmy. N-ai ucis încă pe nimeni.
Farmacistul pe care l-ai împuşcat ar putea să scape.
- Nu mai vorbi! - Are dreptate.
Respiră adânc, gândeşte-te la ce faci.
Ştiu ce fac. Fă-o! Acum!
- Pune arma în cutie, copoiule. - Ştii că nu pot face asta.
- Pune arma în cutie! - Nu.
Lasă câţiva oameni să plece, iar noi vom renunţa la arme.
- Nici vorbă. - Ţine-mă pe mine, bine?
- Lasă-i pe ceilalţi să plece. - Nu facem niciun târg.
Dacă mai mişti un muşchi, îţi fac o gaură-n cap!
Hei, Jimmy. Hei...
E în regulă.
Să renunţăm la arme. Va coopera cu noi, corect, Jimmy?
Nici vorbă, T.C., vreau să merg acasă diseară.
Terry, las-o. Nu mai vrem pe altcineva împuşcat.
Bun. Următorul.
Ia-o.
Ia-o tu.
Arma ei, ia-o tu!
Ce, te uiţi la el ca să-ţi dea sfaturi?
Vrei să-ţi petreci tot restul vieţii în puşcărie?
Pentru că exact asta ţi se va întâmpla.
Puştiule, ştii ce păţesc băieţii frumuşei ca tine, în închisoare?
E alegerea ta.
Ori eşti cu mine, ori eşti cu ei. Hotărăşte-te!
- Ai spus că mă vei ajuta. - Aşa voi face.
Să te ajute? El te-a arestat! Ia-o!
- Nu l-ai ucis tu pe copilul ăla. - Ba da!
Ia-o.
Ia arma!
Aşa te vreau, băiete!
Nimeni nu mă va ierta că am omorât un copil.
Zulu 1, în poziţie.
Poţi să vezi ceva?
Un suspect neînarmat. Puteţi tăia legăturile telefonice.
Menţine-ţi poziţia până la noile mele ordine.
În regulă, asiguraţi-vă că toate ieşirile sunt acoperite.
Vreau să-i văd pe toţi la posturi, acum. Mergeţi!
- Holland. - Tu eşti cel care a anunţat?
Detectivul Rhodes, partenerul meu, mi-a trimis SMS din interior.
Ce se întâmplă acolo?
Lunetiştii îmi spun că doi condamnaţi au pus mâna pe o armă.
Acum, ţin ostatici civili şi detectivi, în unitatea "Omucideri".
Ai vreo idee cine ar putea avea arma?
Terry scria că Jimmy Tapert.
L-am reţinut pentru omor, azi dimineaţă.
Are un cazier lung.
- Şi acum? - Plecăm.
- Şi te luăm pe tine cu noi. - Şi unde mergem?
Afară de-aici. Exact cum urma să plecăm la început,
doar că, de data asta, mergem unde îţi spun eu.
- Nu vei reuşi asta niciodată. - De dragul ei, vei spera că voi reuşi, copoiule.
Haide.
S-ar putea să vrei să arunci o privire aici, mai întâi.
Sunt o sută de arme acolo care aşteaptă ordinul să tragă în tine.
Dă-l mai tare!
...Suntem în parcarea diviziei 54,
unde s-a creat o situaţie conflictuală în interiorul unităţii "Omucideri".
Amănuntele sunt neclare, în acest moment...
...Dar se crede că un prizonier a reuşit să pună mâna pe o armă
şi ţine acea unitate ostatică.
Nu se ştie dacă este vreun rănit
sau câţi ostatici pot fi în interiorul unităţii, chiar acum.
Acum, puteţi vedea că echipajul SWAT tocmai a ajuns aici...
Dacă vor morţi, chiar nu voi fi eu.
- Ce facem acum? - Taci! Încerc să gândesc!
Tu, tu, tu, şi tu!
Tageţi jaluzelele, acum! Mişcaţi-vă!
- Dă-mi cheile de la camera de detenţie, acum! - Nu le am.
- Dă-mi cheile! - Dă-mi-le mie.
Toţi ceilalţi, veniţi cu mine. Mâinile pe cap!
Mergeţi spre camera de detenţie. Sunt sigur că ştiţi drumul.
Haideţi! Şi tu!
Mergi!
Dacă mişcă vreunul...
Trage-n ei.
Hai, mergeţi! Mişcaţi-vă!
Înăuntru, mişcaţi-vă!
Paul...
Tu nu vrei să faci asta. Nu vrei să mergi până la capăt.
Doar dă-mi mie arma. Preiau eu de aici.
Dacă aud un cârâit, mă întorc şi vă zbor creierii.
Mai curând sau mai târziu, Jimmy va face o prostie, o mare prostie,
iar eu n-o să mai pot face nimic ca să te ajut.
Taci! Doar taci!
Sunt atât de sătul să te aud vorbind.
- Ce se întâmplă? - Nimic, nimic. Totul e bine.
Ce facem acum?
Habar n-are ce veţi face acum. Încă nu ţi-ai dat seama?
- Am planuri. - Care sunt?
Aşteptăm. Facem mişcarea la timpul potrivit.
Cum rămâne cu el?
Nu-l putem lăsa aici, chiar aşa. Va muri.
Şi-a făcut-o cu mâna lui.
- Ce făcea Nick Ducet acolo în ziua aia? - A spus că se documenta.
Mă gândeam că poate era acolo să te vadă pe tine.
De ce-ai crede asta? Ţi-a zis cineva ceva?
Lucrezi într-o clădire plină de detectivi, detectiv.
- Oamenii vorbesc. - Care oameni?
Să zicem doar că nu puţini văd o legătură mai mult decât profesională între tine şi Nick.
Deci spui că Nick a fost acolo să mă vadă pe mine de parcă e vina mea c-a fost împuşcat.
Nu asta spun.
Mi se pare interesant c-ai interpretat aşa.
Ce crezi c-ar trebui să facem cu tine, durule?
Urcă-l în lift şi ia-l naiba de aici.
Asta crezi c-ar trebui să facem, copoiule, să te gonim de aici?
Nu sunt poliţist, sunt reporter.
Şi nu plec nicăieri până nu mergem toţi.
Mie-mi convine. Doar... să nu mori.
Nu fi prost. Ai nevoie de ajutor.
Sunt bine, Amy. Crede-mă.
Stai... voi doi sunteţi împreună?
- Nu. - Da.
- Nu, da, cum e? - Nu.
Nu ştiu, durule, cum ţi se pare acum glonţul?
Cred c-ai încasat unul degeaba.
- Ce s-a întâmplat, amice, te-a părăsit? - Încercăm să rezolvăm problema.
Aşa e, scumpo?
Trebuie să-i aducem îngrijiri medicale înainte să moară.
E mai bine pentru toţi dacă-l scoţi de aici.
- Nimeni nu pleacă nicăieri. - Cheamă un doctor.
Poate ar trebui, omule. Gândeşte-te.
- Acum îţi pasă de viaţa altcuiva? - Taci din gură!
- Fiul meu e mort din cauza ta. - Taci!
Dacă vrei să-l foloseşti, foloseşte-l!
Daţi-vă înapoi! Nimeni nu intră, nimeni nu iese.
E cineva aici care l-ar putea ajuta, dar e închisă.
Bine.
- Cine? - Vina.
Ben... Pierde mult sânge şi are febră.
Trebuie scos glonţul, altfel nu mai are mult de trăit.
- Atunci scoate-l. - Cu ce?
Am nevoie de instrumentele potrivite, echipament.
Atunci va muri.
Sunt jos în... biroul meu.
Lasă-mă să le aduc şi vin imediat, promit.
Du-te cu ea. Dacă face vreo prostie, împuşc-o.
Ai zece minute la dispoziţie.
Pleacă de lângă fereastră până nu te ia vreun lunetist drept ţintă şi te împuşcă.
Ne-au încuiat aici, dar poate că n-au încuiat camera de observaţie.
Respiră adânc. Încearcă să nu te uiţi. Vom ieşi curând de aici.
L-am mai văzut pe tipul ăsta. Ce i s-a întâmplat?
S-a băgat într-o încăierare. Cineva l-a lovit prea rău şi uite-l.
- Dumnezeule, tu ai fost. - N-am vrut să-l ucid.
Puştiul ăsta era rănit grav înainte să dea de tine.
Bătut în mod repetat pe o perioadă lungă de timp.
Avea răni sub piele pe care nimeni nu le putea vedea dacă se uita la el.
L-ai salvat de la o viaţă de chin.
Nu contează cu ce scuze vii. Eu l-am lovit ultima dată.
Hai.
Ne mai poţi spune ceva despre Tapert?
Trecutul lui, starea de spirit, orice legat de evenimentele de până acum,
ca să putem evalua situaţia şi lua decizia corectă?
Tipul ăsta a împuşcat un farmacist neînarmat într-un jaf în plină zi
şi a fugit cu toate medicamentele şi cu banii pe care-i putea lua.
De când l-am săltat, Jimmy a fost o adevărată pacoste.
- N-am împuşcat pe nimeni! - Jimmy Tapert.
A jefuit o farmacie pe strada 4th, a împuşcat un farmacist.
- Ţi-am zis că n-am împuşcat pe nimeni! - Taci.
Farmacistul e într-o stare critică la spitalui Saint Joe.
Da, l-am găsit pe dl Rază de Soare cât se poate de drogat
cu jumătate din farmacie în buzunar şi o armă încărcată.
- Nu ştiu cum au ajuns acolo. - Nu ţi-am zis să taci?
- Hall, ia-o uşor. - Uşor? Uite ce mi-a făcut la jachetă.
E o jachetă de 400$. Ia-l pe prostul ăsta
şi du-l în vechea cameră de interogatoriu.
Mersi, John. Scrie raportul. Oraşul îţi va plăti jacheta.
Cu toate tăierile de la primărie? Da, bine.
O să aştept ani buni să mi se deconteze.
Poate viitorul primar va fi de-al nostru, aşa că poate nu vom aştepta aşa mult.
- Despre ce vorbeşti? - De superior.
- Candidează pentru funcţia de primar? - Nu şi-a anunţat campania încă...
Dacă o face, mă mut în suburbii.
Am venit devreme de dimineaţă şi era cu un şmecher în birou, scria un discurs.
Uite, asta e problema. Ce se spune de cineva care candidează la o funcţie politică
dacă trebuie să se bazeze pe cineva care să-i scrie discursurile?
- Toţi fac asta. - Şi uite unde suntem.
I-ai văzut pe dr. King sau pe Jerry Rawlings citind de pe foaie?
Ai văzut asta? Nu, n-ai văzut. Ştii de ce? Pentru că vorbesc de aici, da?
Dacă vei conduce oamenii, tot ce merită spus trebuie să fie simţit,
nu propaganda asta inventată.
Te susţin. Vorbim de superior acum, nu?
Pentru că, din câte-mi dau seama, omul ăla n-a avut nimic de zis din inimă în viaţa sa.
Asta-ncerc să-ţi spun. Tipul n-are inimă.
- Ar trebui să meargă pe calea fericirii. - Da, cred că de fapt vorbim acum
de ruptura noii tale jachete.
Trebuie să-ţi amintesc că oricine ar fi primarul,
va avea un impact direct asupra departamentului poliţiei?
Trebuie să-ţi amintesc că am reţinut un suspect?
Unde ai fost? De ce n-ai fost aici când s-a întâmplat totul?
Mi s-a rupt jacheta.
Mă duceam s-o repar, apoi am primit un mesaj de la Terry.
Înţeleg. Ne mai poţi spune altceva?
Da, ieşeam când m-am întâlnit cu Nick Ducet, iar el...
Se urca-n lift.
- Nick Ducet, cine e? - E un reporter.
Detectiv Hall. Ce mai faci?
Sunt aici să scriu articolul despre criminalul Bunul Samaritean
pe care l-au arestat Amy şi Ben.
- Ai ceva de adăugat? - Uşa se-nchide.
Grăbeşte-te. Pare că se-nrăutăţeşte.
Să elibereze cineva birourile alea şi să-l aducă aici.
- Uşor. - Te vei face bine, amice.
- Ai grijă la cap. - Da, l-am prins.
Curând voi avea nevoie de voi patru ca să-l ţineţi.
- Mă tem că te va durea. - Nu-l vei anestezia?
Pacienţii mei obişnuiţi nu au nevoie de asta.
- De ce nu? - Lucrează la morgă.
- Acolo e fiul meu? - Da.
- Are cineva o sticlă la birou? - Superiorul de obicei are una în birou.
- Unde e? - Chiar acolo.
Atunci adu-o! Adu-o!
Am mişcare în secţiunea nord-estică. Bărbat caucazian, costum închis la culoare.
Vreau să-i dai jos asta.
Aşteaptă...
Bine.
Ţine-i mâinile jos.
Începem.
Ţineţi-l!
Ţineţi-l.
Făce-ţi-l să bea cât mai mult posibil.
Nimeni nu i-a cerut lui Nick să facă pe eroul.
Bine, deci suntem de acord c-a fost nechibzuit,
dar mi se pare că te-a văzut în pericol.
- Încerca să te protejeze. - Asta e problema cu Nick.
- Mereu vrea să facă pe cavalerul. - Şi asta te deranjează?
Pentru că n-am nevoie să facă cineva asta pentru mine.
Pentru că înseamnă... Dacă face ceva nobil şi curajos,
înseamnă ceva în mintea sa, e un basm ce se termină cum vrea el pentru noi doi.
Iar în mintea ta, asta nu se va-ntâmpla niciodată.
Aveam o relaţie. Ne-am mutat împreună prea repede.
A devenit posesiv, m-am mutat.
Indiferent ce făceam sau ce ziceam, nu mă lăsa.
Mă suna, îmi dădea mesaje, mereu apărea.
Vrei să ştii adevărul?
Vrei să ştii cum m-am simţit când Nick a fost împuşcat?
M-am simţit uşurată.
Gata, am spus-o.
M-am simţit uşurată c-ar putea muri şi că aş putea în sfârşit scăpa de el.
Ţine-te bine.
Vine.
L-am prins.
E mult sânge.
Intră în şoc. Am făcut tot ce-am putut.
Trebuie să-l ducem neapărat la un spital.
- Nu. - Îl pierdem, Jimmy!
- Ştii ce-nseamnă asta pentru tine! - Nimeni nu pleacă.
Jimmy... Jimmy, uite.
Dă-l mai tare.
Cei doi suspectaţi că au luat ostatici sunt Jimmy Tapert şi Paul Keefer.
Tapert e de mult în evidenţele poliţiei şi e considerat a fi extrem de periculos.
Ştiam că, de când se va vedea la televiziunea naţională,
nu va mai dura mult până ce va-ncepe să împuşte oameni.
- De ce? - Tapert era de trei ori ratat.
Se vede la televizor, are două opţiuni,
îşi petrece restul vieţii la-nchisoare, iese în culmea gloriei..
- Tu ce-ai alege? - Înţeleg ce vrei să spui.
Totul s-a agravat rapid, odată ce a-nceput să sune telefonul.
- Nu-l putem lăsa să sune la nesfârşit! - Trebuie să răspunzi, Jimmy.
Nu-mi spune ce să fac!
Cum vrei să negociezi, dacă nu vorbeşti cu ei?
Taci. Voi toţi copoilor, tăceţi.
Mi se face rău când v-aud vorbind.
- Nu răspunde nimeni. - Lasă-l să sune până răspunde cineva.
Ce naiba se-ntâmplă aici?
Jimmy Tapert a pus mâna pe arma şerifului pe drum spre centrul de reţinere.
Cum naiba s-a întâmplat asta?
Adică, cum naiba de un derbedeu mic deţine controlul asupra secţiei de Omucideri?
Ai idee în ce lumină proastă mă pune asta?
Trebuie să dau o declaraţie.
- Cine e tipul ăla? - Viitorul nostru primar.
Am o imagine clară a zonei 3. Aştept ordinele dvs, dle.
Îţi trimit acum ţintele.
- Unde te duci? - De ce n-asculţi ce au de zis?
- Vorbeşte tu. - Bine.
Spune-le că nu iese nimeni de aici dacă eu nu ies.
Răspunde!
E Ben Sullivan. E de-al nostru.
Cei care au luat ostaticii i-au permis să vorbească în numele lor.
E unul de-ai voştri, aşa că preia comanda.
Cum stau lucrurile? E cineva rănit?
Nick Ducet e la pământ. A încasat un glonţ.
Bine, spune-i lui Sullivan că, dacă-i poate aduce pe infractori
în zona celulei de lângă biroul superiorului, putem trage.
Bine, Ben, uite ce vrem să faci.
Da. Bine.
- Bine, îi spun. - Ce să-mi spui?
Şi nu mă minţi, copoiule.
Ei bine?
Negociatorul spune că e gata să coopereze, dar vrea să eliberezi nişte ostatici.
Nu. Înainte să vorbim de ostatici, vreau să vorbesc despre ce-mi va da.
Nu, nu e negociabil. Trebuie să eliberezi din oameni.
- Ba nu! - Ce naiba vom face acum?
Poate-ar fi fost mai bine să te gândeşti la asta înainte să-mi ucizi fiul.
Nu mai spune asta! Nu l-am ucis!
Mincinosule!
- Era deja rănit. - Tăceţi amândoi din gură!
Cineva îl lovea deja până să ajung la el.
Ea mi-a spus asta.. Nu e vina mea!
Ce-ar fi să ne dăm seama cine i-a făcut-o, ca să nu dai vina pe mine?
De ce vă uitaţi toţi la mine?
El mi-a ucis fiul! Nu mai e nimic de ştiut.
Ce credeţi că faceţi aici?
El îmi ucide fiul,
apoi îl lăsaţi să pună mâna pe armele voastre, iar acum daţi vina pe mine!
Ai noroc că intri în închisoare,
pentru că, dacă soţul meu pune mâna pe tine,
te rupe-n bătaie!
Nu eşti decât... un plângăcios slab...
Ben?
Unde-ai fost? Parcă nici n-ai fost în cameră.
Tot am impresia că din cauza mea a fost ucis copilul.
Tot spui asta, dar lucrurile stau altfel.
Comandantul SWAT mi-a spus să-i mut în zona de tragere ca să-i poată doborî.
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc
e că Colleen se repezea la Paul, apoi m-am trezit.
Explică ceea ce ai zis. "Te-ai trezit"?
M-am trezit.
Ben stătea acolo.
E greu de explicat. E ca şi cum e...
Liniştit, o clipă aşteptând,
apoi în clipa următoare, s-a repezit la mamă.
Dacă soţul meu pune mâna pe tine...
...te rupe-n bătaie.
...te rupe-n bătaie... ...Plângăcios slab!
...te rupe-n bătaie...
...Eşti doar un plângăcios slab!
Taci.
Taci din gură, târfă îngrozitoare!
Ştiai, dar ai minţit de atâtea ori că şi tu crezi că e adevărat.
I-ai furat viaţa fiului tău...
- Nu făceai nimic de fiecare dată. - Eşti nebun.
Ne iubeam fiul.
Îţi priveai soţul cum îl lega de scaun cu curele de piele.
- Aia e iubire? - Soţul meu n-a făcut aşa ceva!
- Ne iubeam fiul... - Taci!
L-ai iubit când îl vedeai cum îl învineţeşte de bătaie?
- Minciuna asta vrei s-o cred? - Nu... Nu e o minciună.
- Ne iubeam fiul! - Tu nu iubeşti pe nimeni.
Glen era o pacoste şi-l disciplinam doar când era nevoie.
Câteodată e nevoie de o mână de fier!
Ai şti asta dacă ai avea un adolescent.
"Îl disciplinam pe Glen." Asta ţi-a ieşit din gură!
Îmi pui vorbele-n gură! De ce te-aş asculta?
Cine eşti tu? Un poliţist care nu-ţi poate ţine arma!
Propria mamă. Mi-e scârbă de tine.
Nu, ne iubeam fiul...
Ne iubeam fiul!
El e criminalul! El a făcut-o!
El e criminalul!
Unde te duci, tanti?
Nu te apropia de uşă, tanti.
Nu te apropia de uşă!
Îmi pare rău.
Nu...
Mă simt prost că Paul Keefer a fost împuşcat.
Ştiu că nu era un criminal obişnuit, dar avea de ales.
A luat decizii care au dus la acel moment.
Toţi avem de ales.
Refuz să mă simt vinovată pentru ce s-a întâmplat aici.
Nu-ţi aminteşti c-ai făcut-o pe Colleen Mason să recunoască că-şi abuza fiul?
- Nu. - Cum îţi explici asta?
N-o fac.
Ben, care e ultimul lucru pe care ţi-l aminteşti?
Eram lângă celulă, Colleen se repezea la Paul..
Lui Paul îi e frică. Vreau să înceteze.
Apoi nu mai ştii nimic?
Deci ultimul lucru pe care ţi-l aminteşti e că vrei să-nceteze.
Da.
Ce ai simţit ultima dată, până să-ţi pierzi memoria?
Neajutorat.
Doar neajutorat.
Ben, ai fost martorul unui abuz în viaţa ta?
E posibil ca asta să facă parte din trecutul tău?
Nu.
Putem merge mai departe?
Puteţi identifica cadavrele, dle Mason?
Da, e soţia mea şi fiul meu vitreg, Glen.
Vreau să-ţi aminteşti chipurile lor
atunci când îţi vei petrece restul vieţii în închisoare.
- Despre ce naiba vorbeşti? - Eşti acuzat de moartea fiului tău vitreg.
- A fost ucis într-o bătaie pe stradă. - Nu, s-a întâmplat să moară acolo.
A fost ucis de tine în propria casă.
- Cum simţi asta? - Asta?
Eşti incredibil de curajos pentru c-ai venit aici de bună voie.
Majoritatea poliţiştilor n-ar face asta. Se simt stigmatizaţi.
Sunt conştient de asta, dar... mă-ntreb cum reuşeşti tu.
Sunt lucruri pe care nu le spui întotdeauna partenerei sau soţiei tale.
Tu şi Ella obişnuiaţi să vorbiţi despre lucrurile astea?
Da.
Traducerea şi adaptarea: Relic & Cornelia Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro