Oh, este un loc oribil unde să fii îngropat după părerea mea.
Ce a fost asta ?
Acest deal îmi aminteşte de movilele din sudul Angliei.
Chiar ?
Da. Să fugi pe dealurile din Wessex...
mi-a plăcut, când eram mică.
Până când cineva mi-a spus că erau morminte !
- Morminte antice. - Movile făcute pentru a îngropa morţii.
E ceva foarte respingător pentru mine.
Morţii trebuie uitaţi, nu proslăviăţi într-un mod macabru.
Suntem rezultatul strămoşilor noştri, Marguerite.
Nu putem scăpa de asta.
Nu, noi suntem ceea ce alegem să fim.
Cel puţin eu.
Oh, stai liniştită, acesta nu este un loc de înmormântare.
Este un deal ca oricare altul.
De ce Challenger nu poate ţine pasul cu noi ?
Nu ne mai întoarcem niciodată la căsuţa din copac în ritmul ăsta !
Haide acum, scumpa mea.
N-ai adunat destule insecte pentru o zi ?
Oh, insecte şi arahnide, Marguerite.
Am văzut cel mai interesant păianjen, jos, în această gaură.
Haide acum, dragul meu încăpăţânat !
Vezi să nu te tragă şi să te devoreze, George.
Trebuie să găsim ceva constructiv să facem cât timp îl aşteptăm pe Challenger.
Ce avem noi aici ?
Facem un pic pe exploratorii ?
Trebuie ?
Iată-te, domnişoară.
Mai bine îi ajung pe Roxton şi Marguerite.
Ne putem întoarce oricând vrei !
Se pare că e sfârşitul drumului.
Cineva a avut o mulţime de probleme ca să sigileze acest pasaj.
Rune celtice ! Trebuie să fie de mii de ani !
Le poţi citi ?
"Prin mine este calea spre suferinţa veşnică,
abandonaţi orice speranţă, voi cei care intraţi aici."
Nu Dante a scris asta ?
Se pare că nu a fost el primul.
Roxton ! Marguerite !
Trebuie sa fi intrat aici.
Roxton !
Furnici roşii !
Este un loc curios pentru ele ca să-şi facă muşuroi !
Dacă ar fi vrut ca cineva să poată intra ar fi instalat o clanţă !
Nu eşti un pic intrigată ?
Nu ! Uită-te !
De data asta hai să luăm în considerare avertismentul...
şi să ne întoarcem, hmm ? - Bine, dacă insişti.
Da.
Gaz de mină !
Roxton ! Marguerite !
La începutul secolului trecut,
un grup de exploratori merg să caute o lume preistorică.
Motivaţi de ambiţie,
de dorinţe secrete,
de setea de aventură
şi de căutarea unei poveşti extraordinare,
ei se împrietenesc cu o frumuseţe neîmblânzită.
Blocaţi pe un tărâm ciudat şi sălbatic,
fiecare zi înseamnă căutarea disperată o unei căi de ieşire din...
LUMEA DISPĂRUTĂ
Traducerea şi adaptarea : LuiGeluS bzn1965@yahoo.ca
PRINŞI
Eşti rănită ?
Zgâlţâită, dar întreagă, cred.
Oh !
Sper să mai existe vreo altă cale de ieşire de aici.
Crezi că drumul pe care am venit e închis ?
Mai mult decât probabil.
Ce a cauzat explozia ?
Gazul de mină expus la o flacără deschisă.
Suntem norocoşi că această parte a tunelului nu s-a prăbuşit.
Norocoşi ! Suntem la o sută de yarzi în subteran !
Ce s-o fi întâmplat cu Challenger ?
Dacă el era în tunel,
putem spera doar că a reuşit să iasă afară.
Dacă nu era în tunel, atunci el...
ar fi auzit explozia !
- Este un raţionament bun. - Challenger !
- Poţi să ne auzi ?
E doar un cucui.
Oh, ce caut eu aici ?
Terenul ăsta e înşelător.
Trebuie să mă fi împiedicat şi m-am lovit la cap.
Trebuie să mă aşez un pic...
şi să scot lucrurile.
Ce am făcut ?
Ce sunt astea ?
Insecte ?!
Este curios !
Strună de pescuit !
Insecte ! Undiţă ! Acum îmi dau seama !
Sunt un pescar !
Nu sunt prea mulţi peşti acolo !
Şi unde e băţul ?
Cred că l-am pierdut ! Nu poate fi departe.
Poate am fost atacat de vreun animal sălbatic ! Da !
Şi am folosit băţul ca să mă apăr !
Au. Poate am fost...
jefuit şi lăsat aici să mor.
Nu par să am bani.
Nu te mai obosi, Marguerite.
El nu ne poate auzi.
Nu, încă adună insectele lui nenorocite
şi nu ştie că ceva s-a întâmplat cu noi !
Este mai mult ca sigur că a plecat să le aducă pe Veronica şi Finn.
Uite, aşteaptă şi o să vezi ! Se vor întoarce imediat
cu lopeţi ca să sape şi să ne scoată de aici.
Se pare că nu prea avem de ales.
Între timp...
vom vedea ce e spatele acelei uşi sigilate.
"Abandonaţi orice speranţă, voi cei care intraţi aici."
Nu sunt prea multe de văzut, dar cel puţin nu e gol.
Zici că nu există nici o creatură aici înăuntru, nu ?
Există o singură cale de a afla, Marguerite.
Vrei să faci o baie ?
Orice se află aici o duce bine.
Nu pare a fi gaz de mină aici.
Sunt fericită să trăiesc şi fără el.
Nu se poate trăi cu el, asta este sigur.
Părerea mea e că s-a evaporat prin fisurile din pereţi.
Probabil că a fost cât s-a construit, până când locul a fost sigilat.
Despre asta era vorba în avertisment ?
Se poate.
Problema este că, gazul de mină fiind mai mult sau mai puţin invizibil,
nu întotdeauna îl poţi mirosi.
Tu chiar încerci să mă înveseleşti, nu-i aşa ?
Se pare că singura cale de ieşire este pe acolo pe unde am intrat.
Oh, grozav.
Sunt o grămadă de stânci care trebuie mutate cu mâna.
Cu alte cuvinte, acesta este locul unde vom muri.
Oh, Marguerite, nu da încă în disperare ?
- Acesta mi se pare a fi un altar ! - Este ?
Uite, e evident că această piatră a fost cioplită cu mâna !
Poate că acest loc a fost folosit pentru sacrificii religioase sau...
Nu tu ziceai că acest loc îţi aminteşte de un loc de înmormântare ?
Da.
Hei, Vee, uită-te la asta !
Destul de bine, nu ?
Când eram copil făceam dublu flip înapoi.
Da ? Să vedem.
Nu chiar acum, Finn, citesc.
- Poate că nu mai poţi să faci. - Poate că nu mai vreau.
Ce zici de asta ?
- E uşor. - Să vedem dacă poţi face şi tu !
Haide ! Te rog !
Ce nu fac eu pentru un pic de linişte şi pace !
Ajută-mă să mut mobila, n-aş vrea s-o stric.
- Ce-i cu astea ? - Am uitat complet de ele.
Mama mea le-a pus aici,
ne jucam de-a v-aţi ascunselea când eram mică.
Asta era casa.
Super.
De ce crezi că cineva a zidit această piatră aici ?
Nu ştiu.
Ar putea fi acolo pentru a bloca gazul, sau...
Oh, nu, să nu facem ceva mai rău.
Sau ar putea fi, de asemenea, un tunel.
Sau un mormânt.
Ei bine, ar putea fi adevărat.
- Cel mai bine e să nu deranjăm morţii. - Ce faci ?
Dacă este o cale ca să ieşim de aici, atunci vreau să ştiu.
Hai să nu ne facem prea multe speranţe.
Acum, cine este pesimist ?
Este blocată bine.
Aşa !
Oh, ce miros !
Vestea bună e că nu este gaz de mină.
Se pare că este o femeie.
- Ai văzut destul ? - Nu, aşteaptă !
Ce este ?
Simbolul de pe giulgiu.
Care simbol ?
Marguerite ?
Vreau să-l văd.
Bine !
Oh ! Aceasta înseamnă ceva pentru tine.
Este la fel ca semnul meu din naştere.
Escrocul naibii...
mi-a furat băţul şi mosorul...
să-i mănânce variola pe soţia şi copiii lui.
Îl vezi ?
Da, îl văd.
Şi nu este mic ca simbolul de pe giulgiu !
Este identic, Roxton ! Şi ştii asta !
Coincidenţă, Marguerite, nimic mai mult !
Orice ar fi, nu mai vreau să mă uit la el.
E în regulă. Voi fi bine, te rog.
Bine.
Super !
Era al dracului de grea !
Acum, ce ai făcut ?
Trebuie să oprim gazul !
Cum ?
Nu ştiu, dar trebuie să ne gândim la ceva !
Asfixierea nu este un mod plăcut de a muri !
Ce faci ?
Mâl !
Aici ! Ajută-mă !
Bine. Nu e prea mult.
- Mai bine decât nimic ! - Haide !
Merge !
Să-l ţinem până când se usucă.
A fost o idee bună.
Care ? Să intrăm în peşteră ?
Nu ! Să folosim noroiul pentru a opri gazul.
Atâta timp cât va ţine.
Să ştii că nu este vina ta.
A fost ideea mea să explorăm.
Eu am fost cea care a călcat pe declanşator !
Eu am fost acela ca a adus torţa.
Ai câştigat.
Ce avem noi aici.
Oh, da !
Momeală !
Oh, acesta ar putea fi un indiciu vital.
G.E.C.
Geoffrey Edward Chaucer !
Gustav Enrico Caruso !
George Elliot Ca...
Ah ! Ce mă interesează un nume ! Huh !
Un peşte este un peşte.
Ticăloşii !
Trebuie să-mi fi furat cutia cu scule.
Aşa trebuie făcut.
Ce tip deştept sunt !
Ce ingeniozitate ! Un adevărat Huckleberry Finn !
Finn !
De ce îmi este acest nume atât de familiar ?
Se pare că a mers trucul.
Greu de spus cât de mult gaz este în aer.
Sau cât de mult oxigen mai avem.
Da, ei bine, trebuie să ne gândim tehnic.
Ai observat ce linişte e aici ?
Adică ?
Adică, dacă Challenger s-ar fi dus la
căsuţa din copac să le aducă pe Veronica şi Finn,
ar fi trebuit să ajungă până acum !
Ar trebui să-i auzim săpând.
Poate da, poate nu.
Suntem într-un tunel lung în interiorul dealului.
Roxton, ştii la fel de bine ca şi mine că nu e nimeni afară !
Nu.
Challenger nu ne-ar abandona, Marguerite.
Deci, ceva s-a întâmplat cu el.
Tu şi eu suntem singuri.
Dacă e aşa, atunci să ne întoarcem la muncă.
Aceste pietre nu se mută singure.
Ce desenezi ?
Pe mama mea,
aşa cum am văzut-o în visele pe care le-am avut recent.
De când porţi pandantivul, vrei să spui ?
Am visat-o în fiecare noapte.
Şi crezi că trăieşte în acel loc numit Avalon ?
Da !
Nu ştiu, Vee. Vreau să spun...
Ştiu că tu crezi toate chestiile astea despre mama ta
ca fiind Protectorul platoului, dar...
Îmi sună ciudat.
Nu contează ce crezi tu, Finn.
Nu totul este în alb şi negru !
Unele lucruri sunt foarte complicate.
Mama mea este Protectorul platoului.
La fel cum voi fi şi eu într-o zi.
Dar tu nici măcar nu ştii ce înseamnă asta !
Asta nu ne ajută !
Va fi bine.
Bine ? N-am mutat decât câte ? Două pietre !
Trei ! Trei pietre că să fim precişi.
Acum haide, continuăm. Nu avem de ales.
Haide, sus...
- Să ne întoarcem la muncă ! - Opreşte-te să-mi tot dai ordine !
Eu nu-ţi dau ordine !
Şi, dacă vrei să te odihneşti, dă-te din calea mea !
Sunt destul de departe de tine ?!
Ştii, uneori Marguerite,
chiar nu ştiu ce văd la tine.
Uneori, eu ştiu exact ce nu-mi place la tine !
- Acum ce mai e ? - Înapoi în încăperea principală !
Superb !
Oh, la naiba !
Asta e tot ce ai de spus ?
Ce vrei să spun, Marguerite ?
Crezi că din cauza mea s-a întâmplat asta ?
Da !
Să ne întoarcem la muncă.
Îţi baţi joc de mine !
Nu, nu-mi bat joc.
De ce ? Renunţi ?
Nu facem nici un progres.
Şi ce vrei să faci, Marguerite ?
Să stai să aştepţi până când nu vom mai avea oxigen ?
Nu, m-am gândit să citesc o carte.
Atunci, poate nu e nevoie să aşteptăm să rămânem fără oxigen.
Poate că peştera începe să se umple cu gaz
şi îl inhalăm până murim !
Câteodată mă întreb de ce mă deranjez să vorbesc cu tine !
Ştii, te-am urmărit peste tot ca un servitor credincios,
te-am pus deasupra tuturor contradicţiilor tale,
a înşelăciunilor, a semnalelor şi secretelor !
Dar dacă ai de gând să stai cu mâinile în sân şi
să renunţi, atunci eşti pe cont propriu !
Aşa cum am fost întotdeauna.
Eu plec de aici cu sau fără tine !
- Mult noroc ! - Oh, nu am nevoie de noroc !
Furia este de ajuns !
Cheamă-mă când vezi lumina zilei !
Ştii, nu am crezut că eşti o laşă,
m-am gândit că ai preţuit viaţa !
Nu ştii nimic despre mine !
Ştiu mai multe despre tine decât mi-am dorit vreodată să ştiu !
Dar renunţ ! M-ai auzit ?
Tu nu meriţi acest efort.
Pentru că tot ce faci este să iei !
Nu ai da nici măcar o firimitură !
Eşti rece, goală şi dacă va fi să ieşim vreodată de aici...
Am terminat-o ! M-ai auzit ? Vorbesc serios !
Aşa demonul meu acvatic.
O tigaie te aşteaptă,
numai că nu ştiu sigur unde e.
Haide !
Cred că s-a agăţat de vreo stâncă !
Este destul de ruşinos să nu pot prinde un peşte.
Este chiar jenant.
Mare Neptun !
Nu mă tem de tine !
Peştişor supradezvoltat !
Cred că...
aş fi putut fi un boxer.
Ai renunţat ?
Credeam că ieşi de aici, cu sau fără mine.
Se pare că tu ai rămas cu mine.
Nu pentru mult timp.
Te superi dacă stau jos ?
Deci, aşa se termină.
Trei ani de luptă pentru a supravieţui pe acest platou, ca să ajungem aici,
prinşi într-o peşteră mizerabilă, fără oxigen.
Spune ceva, Roxton.
Te rog.
Îmi pare rău că mi-am pierdut cumpătul, niciodată nu te-aş părăsi.
Oricât de mult aş vrea uneori...
Nu-mi pasă de cumpătul tău.
Eu nu voi uita acele lucruri pe care le-ai spus.
Mi-aş da ultima suflare pentru tine, Marguerite.
Ştii asta.
Atunci spune-mi că ne vei scoate de aici !
Spune-mi că totul va fi bine !
Aş vrea să pot.
De ce nu poţi ? Întotdeauna ai putut !
Nu e nimic ce pot face pentru a ne salva.
Nu m-am gândit că va veni vreodată momentul ăsta.
Oh, Doamne.
Sunt atât de obosită !
Tot ce vreau să fac este să dorm.
Aşa înţelegi tu să-ţi ceri scuze ?
Finn ?
Finn, unde eşti ?
Ce faci ?
Cum se spune negru pe litere ?
N-E-G-R-U, de ce ?
Unul dintre experimentele lui Challenger.
Privea cum se schimbă culoarea.
Spunea că trebuie să verifice la fiecare şase ore.
Deci, tu l-ai ajutat.
Ar fi trebuit să se întoarcă până acum, eu iau doar nişte notiţe pentru el.
Pentru negru.
Ce înseamnă asta ?
Asta înseamnă că este ora patru şi ce-i în aceste tuburi s-a făcut negru.
Oh. Corect.
S-au dus la marea interioară ?
Aşa au spus ei.
Poate că ar trebui să mergem după ei.
Aş putea face o baie.
Şi eu, haide.
Ce este ?
Cel mai ciudat vis pe care l-am avut vreodată.
Ciudat, într-un mod plăcut, sper.
Am visat că am fost capturată de druizi, aici, pe platou.
Interesant.
Tu erai cu mine. Şi Malone.
Druizii voiau să mă omoare,
până când au observat semnul meu din naştere !
De ce i-ar opri semnul tău din naştere ?
Spuneau că sunt reîncarnarea marii lor preotese.
Doar eu puteam să-i salvez.
Ai mai avut acest vis înainte ?
- Nu. - Ba da, l-ai avut. Sunt sigur de asta.
Mi-ai mai spus povestea asta.
Niciodată ! Trebuie să fi visat şi tu !
Doar dacă visul nu a fost inspirat de aceste peşteri şi...
runele celtice de pe uşă.
Sau poate că am vorbit despre movilele funerare.
Da ! Are sens.
- Oh ! - Ce faci ?
Femeia, vreau să o văd !
Să vezi ce ?
Este incredibil.
Nu se poate.
Druizi aici ? Ce legătură are cu mine ?
Are ?
Uită-te la ea, Roxton ! Acestă femeie are acelaşi semn ca şi mine !
Poate să fie o explicaţie rezonabilă.
- Cum ar fi ? - Nu ştiu.
Trupul este străvechi, Marguerite.
Şi ?
Nici un membru al familiei tale nu a venit vreodată în America de Sud ?
Eu nu ştiu care este familia mea reală.
Desigur. Îmi pare rău.
Oh, nu, nu este vina ta. Dar...
Nu poate exista o aşa mare coincidenţă.
Cine ştie ce alte creaturi terifiante
trag cu urechea în acest peisaj neospitalier.
Vânatori de capete, cel mai sigur.
Canibali, cu siguranţă. Uriaşi !
Dacă există monştri marini, sigur există şi...
fete !
- Ai auzit ceva ? - Nimic neobişnuit.
Staţi unde sunteţi !
De ce vă plimbaţi prin junglă ?
Ce se întâmplă, Challenger ?
Roxton şi Marguerite se ascund pe aici ?
Ajunge !
Challenger, nu te mai prosti.
Challenger ?
G. E. Challenger ? Sunt eu ?
Cred că e pierdut.
Challenger, iar ai băut din experimentele tale ?
Experimente ?
Numele tău este George Edward Challenger.
- Eşti un om de ştiinţă. - Om de ştiinţă ?
Sunt faimos ? Şi voi cine sunteţi ?
Eu sunt Finn, iar ea este Veronica.
Locuim cu tine.
- Sunteţi nevestele mele ? - O, frate !
Challenger, ce s-a întâmplat cu tine ?
Sunteţi fiicele mele !
Mama voastră ştie că rătăciţi prin junglă îmbrăcate în halul ăsta ?
Challenger, pune arma jos.
Orice s-a întâmplat cu tine, noi suntem aici ca să te ajutăm.
Să mă ajutaţi ? Nu am nevoie de ajutor.
Te vom duce la căsuţa din copac şi tu ne povesteşti totul, bine ?
Căsuţa din copac ?
Dar Roxton şi Marguerite ! Ştii unde sunt ?
Sunt şi ei copiii mei ?
Oh... haide.
Nu eşti ceea ce am aşteptat.
Poftim ?
Acestea au fost primele cuvinte pe care tu mi le-ai spus,
când ne-am întâlnit în Londra, chiar după prelegerea lui Challenger.
Mă aşteptam să fii mai bătrân.
Asta este amuzant. La asta mă aşteptam eu.
O văduvă bătrână şi cu bani.
Niciodată nu mi-ai spus asta.
Nu m-am gândit prea mult la asta după acea zi,
am fost prea preocupat să aflu cine eşti.
Am observat.
Mă bucur atunci.
Am observat mai mult decât atât.
Oh, într-adevăr ?
Vrei să detaliezi ?
- Acum ? - Da.
Care este ideea ?
Ideea este, Marguerite, că, probabil, noi vom muri aici.
S-ar putea să nu reuşeşti niciodată să spui ceea ce gândeşti cu adevărat.
Să mor aici.
Cu un cadavru care ar putea fi ruda mea,
fără să ştiu niciodată cine sunt cu adevărat.
Cu toate emoţiile încuiate înăuntru.
Oh, nu am nici o emoţie.
Doar răspunsuri calculate şi
imitaţii ale sentimentelor pe care am ştiut cum să le exprim.
Nu este adevărat !
Am văzut furia şi durerea ta, râsul tău.
Tristeţea ta.
Totul este acolo, sub suprafaţă.
Durerea de a le exprima ?
- Da. - Nu.
Meriţi mult mai mult decât mine, lord Roxton.
Meriţi mult mai mult decât permiţi să ai.
Te iubesc, Marguerite.
Să nu spui că nu pot !
Nu te preface că nu mă poţi auzi.
Nu, nu pretind asta.
Atunci de ce nu o spui ?
- Chiar dacă nu este adevărat ? - Nu este ?
S-a terminat. Nu mai poţi fugi.
Viitorul tău, viitorul nostru este acum.
Te iubesc.
Dar, um...
Nu mai vreau să aud scuze.
Roxton ?
Aici.
Când au apărut aceste fisuri ?
În timp ce noi dormeam.
Cred că lupt într-o bătălie pierdută.
Oh, eu cred că eşti câştigător.
Ţi-am spus vreodată cât de frumoasă eşti ?
Da ! De multe ori.
Nu-mi da drumul !
Nu vreau să se termine !
Niciodată.
Am plecat pe mare, în lung şi-n lat, lună de lună !
Nu glumeşti !
Căutam o balenă mare şi albă.
Căpitanul era obsedat de ea.
Ahab. Căpitanul Ahab. Acesta era numele lui !
Şi numele balenei a fost Moby Dick !
Ai dreptate ! Cea mai mare balenă care a existat !
Am citit şi eu cartea, Challenger.
Carte ?
Eu scriu şi cărţi !?
Chiar şi cu amnezie, ego-ul lui este scăpat de sub control !
Mai bine urmăm acest traseu.
- Încearcă să ţii pasul ! - Nu-ţi face griji pentru mine.
Am mers prin toată junglă.
Da ! Am observat asta.
Oh, este interesant.
Urcă.
Până unde ?
Oh, Marguerite !
Marguerite ! Trezeşte-te.
Ce ?
Gazul !
A trecut prin aceste pietre în sus ! Trezeşte-te !
Este drăguţ, trebuie să dorm acum.
Nu e timpul pentru a dormi.
Haide ! În picioare !
Mă întreb... dacă gaura de unde Challenger a prins insectele
s-a umplut şi ea cu pietre ?
Nu crezi că aici ar putea fi celălalt capăt al ei ?
Ar putea fi, cred.
Desigur !
Este pentru a lăsa spiritele afară !
Adică ?
Ca şi camerele de înmormântare din Egipt.
Există întotdeauna un culoar...
pentru a permite spiritelor morţilor accesul la cer...
Ca să-şi continue călătoria.
Atunci de ce l-au blocat ?
Pentru că nu au vrut ca acest spirit special...
să scape.
De ce nu ?
Este ruda ta, Marguerite. Spune-mi tu.
Dacă aş putea scoate doar câteva dintre aceste pietre...
Ar putea fi singura noastră şansă.
Altă dată prietenii mei şi cu mine eram într-o barcă mică,
vâslind peste un lac vast,
când am fost atacaţi de un monstru marin,
la fel cu cel pe care l-am prins în această dimineaţă.
A înghiţit cârligul şi m-a târât în lac !
A fost cel mai incredibil lucru pe care îl puteaţi vedea vreodată !
Oh, vrei să renunţi la poveştile astea pescăreşti.
- Mă înnebuneşti ! - Stai !
- Asta s-a întâmplat cu adevărat. - Da ?
Vedeţi ? Sunt uimitor.
Am fost uimitor de la naştere. Un copil minune, fără îndoială.
Am cântat la vreun instrument muzical ?
Ştiu că cânt un pic. Poate să şi dansez.
Eşti atât de uimitor încât nu-ţi poţi aminti ce s-a întâmplat cu prietenii tăi !
Îmi amintesc că prindeam insecte !
Acum, sună mai bine.
Îţi aminteşti unde făceai asta ?
Desigur. Pe un deal.
Vreun deal mai special ?
Da, desigur.
Pe dealul unde prindeam insecte.
Minunat !
Nu pot fi mai mult de un milion de dealuri pe aici !
A fost o explozie, cred.
O explozie ! A fost rănit cineva ?
Acolo trebuie să fi pierdut băţul meu de pescuit !
Ţi-ai pierdut mai mult mintea !
Marguerite ?
Marguerite !
Oh, haide. Trezeşte-te.
Oh, trezeşte-te.
Haide, sus.
Roxton.
Sunt lângă tine.
O să ieşim de aici, bine ?
Cum ?
Nu ştiu.
Foc !
- Ce ? - Foc !
Gazul scapă prin aceste roci în perete,
la fel cum s-a întâmplat când am deschis uşa pentru a intra aici.
Îmi pare rău, trebuia să ne uităm unde intrăm...
Oh, nu, nu, nu.
Dacă putem aprinde gazul, culoarul va acţiona ca un tun
şi va arunca pietrele în sus !
Dacă vom aprinde un chibrit...
tot locul va arde !
Şi noi vom arde.
Nu şi dacă suntem sub apă.
Haide.
Acolo.
Ştiam că o pot găsi.
Am crezut că ai spus că nu e nimic acolo, înăuntru !
Nu cred că este.
Atunci de ce ai luat arma ?
Avem nevoie de glonţ pentru a crea o scânteie.
Bine, Marguerite. Intră în apă.
Tu primul.
E plăcerea mea.
Uite, nu e nici un monstru.
Haide, Marguerite.
Intră.
Aşa.
Cât de mult îţi poţi ţine respiraţia ?
Cât este nevoie.
O să fie bine, ia-mă de mână.
Gata ? La trei.
Unu...
Doi...
Trei !
Ce se întâmplă ?
Fugiţi ! Fugiţi !
- Ce-a fost asta ? - Nu ştiu.
Ce este asta ?
Marguerite ! Aici.
Ce au făcut ei înăuntru ?
Poate că se jucau de-a v-aţi ascunselea cu Challenger !
Cum se simte ?
Are un cucui.
Ar trebui să-l ducem la căsuţa din copac dacă sunteţi gata.
El credea că este cel mai mare pescar din lume.
Ce tot spui acolo ?
A avut o amnezie.
L-am găsit rătăcind prin junglă.
Asta explică de ce nu a încercat să ne ajute să ieşim din peşteră.
Nu prea arătaţi că aţi fi avut nevoie de ajutor.
Eu o iau pe Marguerite.
Oh, capul meu.
Whoau ! Ia-o încet.
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat acum ?
Da. Desigur. Peştera !
Explozia ! Trebuie să-i scoatem pe Roxton şi Marguerite !
Nu ! Sunt în regulă, acolo.
Hai sus. Uşor.
Oh, ce-am pierdut ?
Ai auzit vreodată despre peştele care a scăpat ?
În legătură cu ce s-a întâmplat acolo jos.
Vrei să spui că eşti reîncarnarea preotesei Druid ?
Da.
Ei bine, nu-ţi face griji.
Noul tău secret este în siguranţă cu mine.
Mulţumesc.
Traducerea şi adaptarea : LuiGeluS bzn1965@yahoo.ca