Orice poveste are un început.
Eram o familie obişnuită până când... Ţineţi-vă bine!
Dumnezeule!
S-a întâmplat ceva extraordinar.
Poţi sări chiar peste 402 m,
poţi să ridici în jur de 5000 de kg.
Sunt rapidă.
Pot auzi gândurile oamenilor. Am un, super creier.
Nu înţelegi? În cele din urmă pot realiza ceva în viaţă.
Vreau să fii cu ochii pe
pe Doctorul Stephanie Powell şi pe cei dragi ei.
- Will? - Eu sunt.
E cineva acasă?
Bine. Ce se întâmplă?
- Ţine ochii închişi. - Sunt închişi.
Ca să vezi. Eşti mai rău ca copiii.
Ce? Iubito.
Bine.
Deschide ochii.
Vai.
Daphne e la Megan,
J.J. e la Kenny, iar tu eşti al meu acum.
Câtă vreme a trecut de când
am petrecut noaptea singuri?
Doi ani.
Chiar de atât timp nu ai m-ai gătit pentru cineva?
Trebuie să fii o femeie specială
ca să fii invitată la Chez Jorge.
Ce-a fost aia?
Nimic. Ce? Ştii ce? Vecinii mei...
Sunt aşa gălăgioşi. Sunt...
Mă duc să vorbesc cu ei.
Nu, cred că venea din garajul tău.
Nu, nu. Ştii despre ce e vorba?
Acustica din locul acesta e îngrozitoare.
De vină sunt copacii cu esenţă tare...
Mă duc să le zic să vorbească mai încet.
Dispeceratul de poliţie apelează toate maşinile
din vecinătatea centrului oraşului.
Are loc un jaf.
Totul are o limită, Jim.
IgnorÄƒ apelul. Noaptea e a noastrÄƒ.
Vezi? Nu putea fi aÅŸa de important.
Ai dreptate.
Unde rămăseserăm?
Bună, George.
Ce faci... scuze, Steph.
E Jim prin zonă? Am treabă cu el.
Şi eu, până acum 20 de secunde.
E George.
Salut, George. Spune repede.
În sfârşit avem un progres în cazul tâlharilor de maşini
pe care am încercat să-i urmărim. Au dat încă o lovitură.
Am mai trecut prin asta. Tipii ăştia sunt profesionişti.
Când infracţiune e anunţată e prea târziu.
Maşinile deja sunt făcute bucăţele.
Nu şi acum. Dispeceratul spunea "jaf în desfăşurare."
Ar putea fi şansa noastră să-i prindem, Jim.
Ce alegi, omule, să o faci ori să-i prinzi?
Nu, nu, nu!
Hai!
Hai. Nu, nu, nu!
Vroiam să blochez calea maşinii,
apoi nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ca şi cum puterile mi-ar fi cedat.
Ai simţit ceva ciudat înainte,
muşchii încordaţi, extenuare, dureri de cap?
Nu, nimic în mod special. Doar mai slăbit.
Ar putea fi
o problemă legată de încredere, sau anxietate sexuală.
Singurul lucru care îi produce anxietatea
sunt apelurile tale.
Nu e nimic. E... Probabil sunt puţin epuizat.
Asta e tot. Sunt sigur că ai dreptate,
iubitule, însă ar trebui să-ţi iau o mostră de sânge
- ca să fim siguri. - Chiar e necesar?
Bine. Acum încordează-ţi pumnul.
M-am întors! Vezi asta?
Invulnerabilitate... bifat.
Putere...
Bifat. Vezi? Probabil e o eroare.
Tot mai vrei să verifici sângele?
Am o bormaşină portabilă în portbagajul maşinii. Nu, e în regulă.
Am o metodă mai simplă. Deschide gura şi zi "a". Nu, nu.
Crede-mă... pierzi timpul degeaba.
Sunt bine.
Sunt sigură că eşti, iubitule.
Acest punctaj reprezintă
60% din notă.
Pentru cei care au picat,
veţi face cursuri de mate în timpul vacanţei de iarnă.
Ce bucurie pe capul meu.
Minus 9. Cât ai luat?
E imposibil.
Ştiai tematica ca pe dosul palmei tale.
Stai puţin.
Dle Litchfield.
Cred că s-a produs o greşeală.
I-aţi dat lui Kenny un 4,
însă aproape toate răspunsurile sunt corecte.
Ai dreptate, numai că nu sunt ale lui, ci ale tale.
- Ce vreţi să ziceţi? - Răspunsurile se potrivesc,
Dle Powell, până şi la variabile.
Mi-e teamă că prietenul tău a copiat după tine.
Ba nu. J.J., jur.
Deci într-un semestru am luat doi tineri care nu deosebeau
un trapezoid de un trapez şi i-am transformat
în studenţi de Liga Ivy? Credeţi-mă.
Sunt un profesor bun. Dar nu atât de bun.
Poate eu sunt.
Kenny nu se pricepea, aşa că l-am meditat.
Acum înţeleg.
Bătăuşul ia un tocilar în echipa de fotbal.
Tocilarul lasă bătăuşul să copieze după el.
Ce bine v-aţi înţeles voi
doi. Mă tem că nu va ieşi
ca în filmul "Some kind of wonderful" Dle Barcly.
Notele sunt deja în computerul şcolii,
însemnând că ai picat la mine.
O zi bună, Dle Powell.
Omule. Mâine iese foaia matricolă,
şi dacă iau un 4 care să-mi strice media,
îmi iau la revedere de la bursa de fotbal.
O să-ţi păstrezi bursa. Promit.
E vina mea, şi.. o să îndrept greşeala.
Cum?
Lasă că rezolv eu.
Îl cheamă Will,
şi e combinaţie între înfăţişarea
lui Edward şi un pic de Wolverine.
Şi habar nu aveţi.
Nu, desigur că ştiu cine e Wolverine.
E cel cu favoriţii
şi unghiile foarte lungi.
- De fapt sunt gheare. - Şi asta e sexy?
Bine, să vorbim despre ştiinţă,
înainte să zică cineva ceva care o să regrete.
Bună idee.
Bine...
Rezultatele lui Jim...
Avem veşti proaste şi veşti foarte proaste.
Structura din super celulele din corpul soţului dvs.
a cam fost modificată.
Singura lucru care ar putea modica un
cod genetic ar fi un virus. Un virus.
Aşadar vă spun veştile foarte proaste. Sunt milioane de viruşi
în lume, şi ar putea fi oricare din ei.
Ce virus îl face pe Jim să-şi piardă puterile?
Eşti pregătită pentru testul de la istoria artei de mâine?
Într-un fel.
E vreo şansă de a ne întâlni diseară
să ne comparăm notiţele?
Sigur. Da.
Vorbim mai târziu.
Nu-ţi faci griji în legătură cu Kristy? Ştii tu, iubita ta?
Ce-i cu ea? Trebuie să învăţ,
şi Caravaggio îi dă dureri de cap.
Eu şi Kristy nu avem nimic în comun.
Probabil e foarte dificil să fii cu cineva care
e foarte diferit de tine.
Hobby-uri diferite,
filme preferate diferite şi gusturi culinare diferite.
Da. Exact. Hei, dacă ai fi nevoită să alegi
un fel de mâncare pentru restul vieţii, care ar fi?
Eu sigur aş alege sushi. Stai. Sună patetic?
Simplu. Sushi.
Ce zici dacă ne ducem să mâncăm nişte sushi,
diseară înainte să învăţăm?
Ar fi plăcut să mă duc cu cineva care apreciază felul acesta,
cineva care, atunci când zic
"arigato gozaimasu" (mulţumesc mult),
să nu zică "sănătate."
Exact.
Vorbeşti japoneza?
Dacă o vorbesc? Vorbesc fluent.
Devii din ce în ce mai de treabă.
Vorbim mai târziu?
Da. Pe mai târziu.
Bine.
Bine. Să ne uităm la problemă.
A cincea maşină din ultima lună.
Niciun martor, niciun tipar, nicio
locaţie unde maşinile sunt dezmembrate.
E vorba doar de nişte maşini, omule.
Se ocupă poliţiştii.
Nu e vorba de câţiva puşti care vor o maşină nouă.
Toţi cei pe care i-au tâlhărit au
fost trimişi în camera de urgenţă.
Poate următorul se duce la morgă.
Aşa e, însă, omule...
Frate, sigur eşti în stare?
E vorba de ce s-a întâmplat aseară?
Mica mea stagnare a puterilor?
Fiindcă sunt ajutorul tău loial şi cel mai bun prieten,
îmi fac griji pentru tine.
De câte ori să-ţi repet? Sunt bine.
Ştiu. Însă, dacă ar trebui să ridici un autobuz,
şi dintr-o dată, nu mai eşti bine?
Jim, Superman avea o fortăreaţă în pustietate.
Ştii ce reprezenta? O vacanţă acasă.
Până şi Superman îşi lua ocazional
- liber cele 3 zile de weekend. - Nu-mi trebuie o vacanţă.
Trebuie să-i prind pe tipii aceştia. Eşti de partea mea sau nu?
Bine atunci.
Să-i batem măr.
Scuze!
Nu ar trebui să zici "au."
George, ce se întâmplă cu mine?
Ce naiba faci?
Ascultaţi-mă.
Kenny a învăţat din greu. Ştia tematica şi...
Acum te-am prins. E mai rău decât copiatul.
Tocmai ai făcut o infracţiune penală.
Acesta e computerul şcolii.
Nu mi-aş mai face griji pentru amicul tău,
fiindcă cel cu adevăratele necazuri
eşti tu.
No Ordinary Family Sezonul 1 Episodul 8
Traducerea şi adaptarea: Phantom www.subtitrări-noi.ro
Corectat de Shashwat
Comentarii: www.tvblog.ro
- E de rău, George. Nu-i deloc bine. - Linişteşte-te.
Ştiu ce-am zis mai devreme,
- dar vei fi bine. - Nu! Trebuie să acceptăm realitatea.
Dacă puterile mele sunt temporare?
Jim, vorbeşti prostii. Nu se va întâmpla.
N-ai de unde ştii!
Hei!
Ţine "barosul" acela departe de mine, omule.
Nu te las să zdrobeşti aceste mâini delicate.
Salut, J.J., ce se întâmplă?
Ce ai făcut?
Ajută-ne să înţelegem asta,
- J.J. - L-am meditat pe Kenny. Ştia tematica.
Singurul motiv pentru care Litchfield l-a picat
a fost deoarece crede că trişez.
Toată viaţa lui Kenny era să fie distrusă din cauza mea.
Trebuia să fac ceva. Nu era corect.
Nu tu decizi asta, J.J.
- Ai încălcat legea. - Şi ce? Voi faceţi asta mereu.
- Nu e acelaşi lucru. - Mamă, mergi cu viteza supersonică.
Cel puţin eşti vinovată de depăşirea vitezei.
Şi tată, tu eşti un fel de erou secret.
De fiecare dată când te baţi cu suspectul,
teoretic înseamnă ameninţare şi violenţă.
Nu trebuie să ne scuzăm în faţa ta. Suntem adulţi.
Şi sunteţi subiectivi mereu ca să ajutaţi oamenii!
Eu şi tatăl tău ne vom duce să vorbim cu profesorul tău, J.J.
Pleacă.
Mai ştii cât de greu era să lămureşti un adolescent
obişnuit?
Mă duc să vorbesc cu Litchfield,
poate îl fac să se răzgândească.
Nu, o fac eu. În ultimul timp te-ai forţat prea mult.
Încă lucrez la asta, însă cred că ai luat un
virus care poate îţi afectează sistemul imunitar.
La trecut. Ai observat masa de bucătărie în ultimul timp?
În afară de asta, nu-mi trebuie superputeri
că să vorbesc cu un profesor de matematică.
Sunt bine. Crede-mă.
Bună, Bret Martin m-a invitat să mâncăm diseară sushi în oraş.
Am treburi mai importante.
Evident că mintea ta
tot mai se gândeşte la ceva greşit.
Mai ştii când m-ai ajutat în muzeu
cu toate cunoştinţele despre artă?
Vreau s-o faci iar, însă e vorba de japoneză acum.
Descarcă tot ce poţi,
stai la ultima masă a unui sushi, iar eu îţi voi citi gândurile.
- Te rog. Te rog. - Nici gând. Nu.
Nu te voi ajuta să minţi pentru ca un tip să te placă.
Dar i-am spus că vorbesc japoneza. Ce mă fac?
Nu ştiu, dar te-am ajutat la început. Acum descurcă-te.
Stephanie Powell tot continuă
cercetarea răposatului Doctorului Volson
despre trilsettum coronis.
Trebuie urgent să ştiu de ce.
Vei şti. Am găsit o cale de a mă infiltra.
E atât precaută dar şi sigură?
Nu va suspecta nimic.
Bună.
Ai testat mostra lui Jim împotriva infecţiilor virale?
Orice virus ce mi-a trecut prin cap.
Adevărul e că,
orice ar putea să cauzeze reacţia soţului dvs.
Codul genetic al familiei dvs.
e aşa unic şi ne investigat.
Suntem ca nişte speologi.
Dacă nu e un virus şi e o reacţie hipersensibilă,
cum ar fi o alergie?
Doamne.
Am fost odată într-o excursie în Rusia,
şi credeam că sunt alergică la apă.
De fapt băusem vodcă.
Da...
Un alergen poate provoca o reacţie a sistemului, cauzând
sistemului imunitar al lui Jim să atace mutaţiile din celule.
Trebuie să strângem şi să testăm stimulii noi din casă,
orice cu care Jim ar fi putut intra în contact.
Bine. Bună ideea. Mă ocup imediat.
Bună. Salut.
Bună, Katie. Sunt eu.
Nu ţi se pare că faci o supoziţie când presupui
că ştiu ce vrei să zici când spui "eu"
sau vrei să presupun că prin "eu" te referi la tine?
Ia cina cu mine diseară.
Păi...
Mi-ar face plăcere,
dar şefa mea... şefa mea are nevoie de mine.
Trebuie să mănânci.
Bine.
Îmi dai un sms mai târziu?
Bine. Pa.
Era tipul nou?
Te duci la altă întâlnire?
Nu, nu e ceva de genul ăsta. Doar cina.
Mă bucur că te duci. Îmi lipsesc acele zile,
când trebuia să-mi fac griji doar dacă Jim mă plăcea sau nu,
nu factorii cauzali ce îl împiedică să-şi folosească puterile.
Ieşi! Ieşi!
Nu vrei să staţi puţin şi să vorbim?
Am vorbit destul, Dle Powell.
- Nu m-am răzgândit. - Ştiu că J.J. a greşit,
însă credea că face bine.
Pe lângă asta, nu aveţi nicio
- dovadă că a copiat. - Nu-mi trebuie.
După ce am văzut cum a intrat ilegal în computerul şcolii,
dintr-o dată copiatul pare o trăsnaie.
Adolescenţii fac greşeli mereu.
Dacă n-aţi fi aşa de ocupat abuzând de puterea dvs. ca profesor,
- aţi înţelege ce vrea să spun! - Vreţi să vedeţi
cum abuzez de putere? Staţi să zic ce a făcut J.J.
conducerii şcolii
şi departamentului de poliţie.
Dle Litchfield, chiar aş vrea să vă mai gândiţi.
Tată, e în regulă.
Dumnezeule. Tată, fă ceva!
J.J., nu te apropria!
Doamne.
Tată, te rog ajută-l!
Încerc!
J.J., sună la 911.
Ce păţiseşi, tată?
De ce nu l-ai putut scoate pe Dl Litchfield din maşină?
Nu sunt sigur, J.J.
Ai scos uşa noastră din balamale,
de 3 ori din greşeală,
şi acum nici măcar n-ai putut să mişti metalul.
Uite ce, nu ştiu sigur de ce,
dar se întâmplă ceva cu puterile mele.
Sunt... inconsistente.
Ce vrei să zici? Ca şi cum... ţi le pierzi?
Nu ştiu.
Dnă Litchfield?
Soţul dvs. e într-o stare critică şi e extrem de sedat.
Forţa coliziunii a îndepărtat o parte din
ţeava de oţel galvanizată în pieptul lui, penetrându-i aorta,
şi a distrus artera,
dar ţeava împiedică o hemoragie masivă.
Mi-e teamă că va sângera până la moarte dacă o scoatem.
Vă rog.
Spuneţi-mi că nu va muri.
În acest moment, operaţia e prea riscantă.
Îmi pare rău.
Hai.
S-a întâmplat din cauza mea.
- Stai puţin. Ce vrei să zici? - Cauzalitatea procesuală...
concepţia filosofică care spune că, dacă o anumită acţiune nu survine,
un anumit rezultat nu se întâmplă.
Bine. Nu mai înţeleg ce vrei să zici de la "procesuală."
Dl Litchfield era în acea parcare
la acea oră din cauza acţiunilor mele.
- E vina mea. - Ascultă-mă.
Persoana care l-a lovit pe Dl Litchfield
e singurul vinovat, J.J.
Un criminal. Nu tu. Nu e vina ta.
E numai vina mea.
Dacă aş fi oprit acei tâlhari de maşini aseară,
nu ar fi condus aiurea lovindu-se de profesorii de matematică.
E o cauzalitate procesuală... sau ceva de genul.
Tu şi fiul tău aveţi multe în comun.
Vă simţiţi foarte responsabili
pentru lucruri care nu au nicio legătură cu voi.
Ai m-ai aflat altceva
despre ce se întâmplă cu abilităţile mele?
Katie a realizat o scanare de viruşi pe ADN-ul tău,
şi rezultatele sunt negative.
Acum se gândeşte că ai putea să ai
- un fel de reacţie alergică severă. - Reacţie alergică?
La ce?
Verifică toţi alergenii posibili,
dar o să dureze ceva timp.
Până atunci, nu mai combaţi infracţiunile.
Până îţi revin puterile.
Dacă nu revin?
Arigato. (Mulţumesc.)
Ce a zis el.
Credeam că eşti un fel de expertă în japoneză.
Păi sunt.
Nu vreau să pară că mă dau mare.
Nu. De abia aştept să văd cât de multe ştii.
Fă tu comanda.
Nu ştiu dacă vrei să fac asta.
Mănânc numai ciudăţenii.
Nu. Fă-o. Mănânc tot ce pui în faţa mea.
Rulouri California sushi?
Nu, am vrea să încercăm
ceva mai exotic, de exemplu...
Mukade? Hebo? Odori?
Mukade,
hebo, şi odori.
- Bine. - Mersi.
Ce ai comandat?
- Nu vrei să fie o surpriză? - Bine.
Odori. Creveţi vii.
Uite ce. Ştiu că e un accident,
dar...
Sunteţi aici din cauza mea,
şi e vina mea.
Aş vrea să vă pot ajuta într-un fel.
Până la urmă nu mi-a trebuit ajutorul tău.
A trebuit doar să citesc gândurile bucătarului de sushi.
Mersi, dar am treabă.
A trebuit să mănânc o mulţime de chestii scârboase,
dar a meritat.
Lui Bret îi place şi mai mult de mine.
- Mişto, nu? - Îţi foloseşti puterile degeaba.
Manipulezi un tip să te placă,
şi tu nici măcar nu-l placi.
Nu mă mai judeca. Tu ai făcut chestii mai rele.
Poate aşa e, dar cine ştie cât o să avem puterile acestea,
şi dacă, cumva le-am pierde azi, trebuie să-ţi pui întrebarea asta:
Le-ai folosit cel mai bine
când ai avut ocazia?
Pentru că eu o fac.
Ştiu cum să-l ajut pe Dl Litchfield.
Operaţia lui pare imposibilă, dar nu e.
Ascultă, J.J., ştiu că vrei să-ţi ajuţi profesorul,
însă doctorul a spus că nu poate face operaţia.
Aşa e. El nu poate. Dar mama poate.
Nu am m-ai fost într-o sală de operaţii,
de când am terminat Medicina.
- Ce pot face eu ce un chirurg nu poate? - Nimic.
Poţi să o faci de un cvadrilion de ori mai repede.
Dacă un chirurg obişnuit ar scoate ţeava afară,
cavitatea toracică a Dlui Litchfield s-ar umple cu sânge
înainte să-i facă sutura.
Cheia e să sutureze aorta înainte să sângereze.
Mama e singura persoană destul de rapidă să facă asta
- imediat ce obiectul a fost îndepărtat. - Stai puţin.
E vorba de viaţa unui om.
Da, un om care va muri fără operaţie.
Ştiu că mama nu o poate face singură,
de aceea voi fi şi eu acolo. Putem să o facem împreună.
Gata. Nu mai vorbi aiurea în seara asta.
E prea riscant. Nu te poţi bizui mereu pe abilităţile noastre.
Doar pentru că abilităţile tale nu merg
nu înseamnă că şi ale noastre sunt aşa.
Nu vei face operaţia. Şi cu asta basta.
Alt furt de maşini a lăsat un om într-o stare critică
deoarece hoţii l-au aruncat din maşină
în mijlocul acestei intersecţii aglomerate.
Gândeşte-te la toţi oamenii pe care i-ai ajutat.
Sau la cei care au nevoie de ajutorul meu.
Cred că înţeleg prin ce trece J.J.,
vrând să repare tot, însă neputând.
Poate trebuia să fiu mai înţelegător.
Poate ar trebui să-i zici asta.
J.J.?
Uite ce, puştiule, ştiu că eşti supărat pe mine...
J.J.?
Stephanie!
Jim.
J.J., ce cauţi aici?
Exact ce crezi.
Dacă nu mă vei ajuta, îi voi salva viaţa pe cont propriu.
Nu poţi, şi chiar dacă ai încerca,
nu eşti destul de rapid să faci suturile.
Oricum ar fi, o să moară.
- Cel puţin voi face ceva. - Scumpule...
Ştiu că te mustră conştiinţa, dar nu e vina ta.
Poate nu, însă dacă îl lăsăm să moară, e vina amândurora.
N-am cerut puterile, dar le am,
şi nu aş putea să am pe conştiinţă
faptul că l-aş fi putut ajuta dar nu am făcut-o.
Tu poţi?
Bine.
Dacă facem asta,
o facem ca o familie.
Să ştii că e interesant.
Majoritatea oamenilor pe care ajungi să îi cunoşti pe internet
au profilul gen Bruce Wayne,
şi de fapt sunt ca Napoleon Dynamite.
Tu eşti opusul.
Eşti ca super tocilarul de pe internet...
Şi de fapt eşti de treabă.
Nu, încă sunt tocilar.
Încerc să nu amestec viaţa personală cu serviciul. Cu ce te ocupi?
Sunt consultant.
Dar şeful meu depăşeşte limita şi lucrez după servici,
şi încerc să ţin munca
separată de viaţa personală.
Şeful tău? Cum e?
Doctorul Powell. E genială.
Nu cred că e vreo problemă
care să nu o poată rezolva, deci...
Încerc să fiu ca personajul Pepper Potts
al lui Tony stark.
În afară de tensiunea sexuală.
Da. Ar fi ciudat.
E plăcut să ai pe cineva ca ea în viaţa ta.
Mi-am pierdut părinţii la 6 ani,
şi am fost în multe case adoptive temporare.
Putea fi şi mai rău,
însă apoi am cunoscut pe cineva şi m-a luat în grija lui,
şi... mi-a schimbat viaţa.
La felul cum vorbeai despre şefa ta
îmi aduce aminte de el.
Nu e uimitor cum cineva apare în viaţa ta
şi te face să simţi ceva la care nu te aşteptai?
Hei,
sălile de operaţii din aripa asta sunt închise pentru mentenanţă.
Ştiu. Mă duc să-i fac o tomografie computerizată.
Tata a spus că puteai fi chirurg.
Da, însă am crezut că pot ajuta mai mulţi oameni făcând cercetare.
În afară de asta, mi se face rău când văd sânge.
Bine. Pacientul e în sala de operaţii.
Stau de şase afară.
Baftă.
Pot să-i monitorizez semnele vitale
şi să-i ajustez nivelul anesteziei.
Poţi face asta?
Nu mai ştii că sunt un geniu?
Începem cu 20 de miligrame de midazolam,
şi ţine minte, odată ce ţeava e îndepărtată,
o să ai trei milisecunde pentru a sutura aorta.
Ce?
Nimic. Doar...
Când mi-am închipuit timpul pe care îl vom petrece împreună,
mă gândeam mai degrabă la mini golf.
Tâlharii de maşini fug de frică din oraş.
Bine, ritmul cardiac e stabil.
Poţi face incizia când eşti pregătită.
E timpul să-i scot ţeava.
Gata. Am terminat.
Îî scade tensiunea arterială.
Am reparat artera.
Probabil că ţeava a provocat o a două rană.
O arteră ruptă? Nu ştiu.
Are contracţii ventriculare! Şi multe!
O să aibă fibrilaţie.
Nu ştiu de unde vine sângele.
Nu-l găsesc.
Mamă, dacă nu faci ceva,
o să moară.
Tot îi mai scade tensiunea arterială. 90 bătăi pe minut. La naiba.
Sursa sângerării e undeva, dar nu e vena cava.
Bine, J.J. spune-mi traseul
venei inferioare pulmonare.
Bine, vena pulmonară e...
Localizată...
In spatele aortei următoare,
însă după...
Pe scurt, J.J.
Dedesubt apoi la dreapta arcului aortic.
Mută-l la 3 mm stânga.
Sunt eu rapidă, dar nu am trei mâini,
şi va trebui să ţii muşchiul retractor.
Ia-l.
J.J., ia-l acum.
Încet.
Aşa.
Bine. Îl văd.
Îl văd. E îndepărtat 4 mm.
Fac sutura.
Îngrozitor de multă treabă pentru cât ne plătesc, nu?
Dobitocule.
Scuză-mă.
Îmi pare rău. Nu te pot lăsa să intri.
Cei de la mentenanţă sterilizează sala pentru operaţie.
Ştiu. Operaţia mea.
Am un bypass triplu programat în după amiaza asta.
Acum, dă-te la o parte.
Îmi pare rău. Nu te pot lăsa să intri.
Ştii cine sunt? Să-ţi văd legitimaţia.
Tensiunea arterială tot îi scade.
Pare că şi-a pierdut 30% din sânge.
Ar putea intra în şoc hipo volemic.
J.J., uită-te la mine. Bine.
Gata. Am reuşit.
Atât? A... funcţionat?
Da.
Îi creşte tensiunea arterială.
A mers! Ai reuşit, mamă.
Nu, J.J.
Noi am reuşit.
E ridicol. Mă duc înăuntru.
N-aş face asta în locul tău.
Dar nu eşti în locul meu, nu?
Asta e partea pe care o derulez în cap
în următoarele 3 zile. O să ne mai vedem?
Trebuie să mă las greu de cucerit? Sau uşor?
Se pare că nu doar în capul tău.
Nu. Vocea raţiunii mele e foarte gălăgioasă.
M-am simţit bine în seara asta.
Şi eu.
Doamne. Asta e partea când mă săruţi.
Da. Aşa e.
Doamne. Un sărut.
Credeam că vrei.
Nu. Da. Adică, da. Da, voiam. Vreau.
M-ai făcut să-mi dau seama de ceva în legătură cu cercetarea mea.
Îmi pare foarte rău. Trebuie... trebuie să mă duc în laborator. Scuze.
Sună-mă. Sau te sun eu.
În mod clar unul din noi trebuie să-l sune pe celălalt.
Bine.
Apropo, mi-a plăcut sărutul foarte mult.
Bună.
Mulţumesc, pentru acel sushi dezgustător.
M-am simţit bine.
Şi eu.
Hei.
Spune-o odată.
Te desparţi de Kristy pentru ea.
Bret, înainte să mai zici altceva,
trebuie să-ţi spun ceva.
Bine.
Nu sunt cine,
crezi că sunt.
Nu-mi place sushi,
nu ştiu o iotă de japoneză,
şi din punctul meu de vedere,
arta reprezintă o mulţime de forme şi culori aiurea.
M-ai minţit.
Îmi place de tine,
dar nu ştiu cum aş putea să-i fac faţă lui Kristy,
şi am inventat unele lucruri şi nu trebuia.
Îmi pare rău.
Nu înţeleg.
Voiam să fiu cu tine, însă acum...
Nici măcar nu ştiu cine eşti.
Nici eu nu ştiu sigur,
dar poate într-o zi
când îmi dau seama...
Sper că şi tu îţi vei da seama.
Bine. Mersi că ai sunat, George.
- Ce se întâmplă? - Unul din informatorii lui George
crede că a găsit locul dezmembrărilor auto al hoţilor de maşini,
însă poliţiştii nu cred că e un martor credibil.
Au pista în faţa lor.
Unde te duci?
Nu am eu puteri, însă pot să ajut.
Pot identifica tâlharii de maşini.
Mă duc să-i văd unde fac dezmembrările, şi-i pot spune lui Cordero.
Nu. Dacă te prind când te furişezi pe acolo?
Deja l-au trimis pe Litchfield în spital,
au şi ucis alt om.
Iubito, când te-am văzut pe tine şi J.J. cum aţi salvat o viaţă ieri,
am simţit ceva ce nu simţisem de multă vreme... că sunt inutil.
Cu sau fără puteri, trebuie să ajut.
Alo?
Bună. Trebuie să veniţi în laborator imediat. E...
Super important. Îmi place când faceţi asta.
Ce se întâmplă?
Bine.
M-am sărutat cu Will. Super.
Şi asta m-a făcut să realizez
ce-i cauzează lui Jim pierderea abilităţilor.
Nu un alergen obişnuit a intrat în contact cu el.
Cineva a făcut-o.
Cum ar fi?
Cum ar fi... dvs.
Jim e alergic la mine?
Când v-aţi sărutat ultima dată cu Jim?
Serios, vorbim despre aşa ceva acum?
În afară de curiozitatea mea personală,
e relevant din punct de vedere ştiinţific.
Mă sărut cu Jim mereu.
Dumnezeule.
Noul meu gloss de buze.
Pun pariu pe versiunea mea extinsă Stăpânul inelelor
că gloss-ul de buze conţine cinoxate.
Uitaţi ce se întâmplă când pun pe plantă
o doză insignifiantă.
Din moment ce Jim şi planta au aceeaşi structură ADN
realizaţi ce am descoperit?
Vulnerabilitatea lui Jim.
Lasă mobilul! Ce cauţi aici?
Îmi pare rău. Probabil am greşit locul.
Nu vă stau în cale.
Pari a fi un poliţist.
Nu sunt un poliţist, omule.
Uite... Poţi să-mi verifici portofelul.
N-am insignă, nici pistol.
Sunt doar un artist.
Pictez. Fac schiţe. Mai sculptez puţin dacă am timp.
Ascultă...
Ia-o uşor. Ascultă, omule. Am o familie.
E în regulă.
E mort?
Ştii că nu ratez.
Fir-ar. Nu răspunde. Jim e undeva
şi se luptă cu nişte infractori şi e lipsit de puteri.
Va fi ucis. Trebuie să-l găsesc.
Sigur ai ratat.
Nu văd sânge.
Ce naiba?
J.J.
Cum de îmi acorzi onoarea de a mă vizita?
Voiam să văd cum sunteţi.
Am auzit că sunteţi bine.
Mă simt bine.
Doctorul spune că mă voi recupera complet,
deşi, nimeni nu ştie cum m-am însănătoşit.
Cum adică?
E uimitor.
Un specialist a auzit de starea mea
şi m-a operat
fără a consulta administraţia spitalului.
Aceştia cred că încerca să evite asumarea responsabilităţii
dacă operaţia eşua.
E grozav.
Deci mai e...
Mai e altceva?
Înaintea accidentului,
noi doi încercam să rezolvăm...
O problemă...
Despre mine?
J.J., era să-mi pierd viaţa.
De abia îmi amintesc strada unde stau.
Nu totul se rezumă la tine, amice.
Aşa e.
Uneori pot fi foarte egoist. Îmi pare rău.
Mă bucur că vă simţiţi mai bine, Dle Litchfield.
Will.
- Bună? - Mi-ai cumpărat flori?
Sau poate eşti curier.
Nu vreau... Nu vreau să fac afirmaţii la prima vedere.
Nu, nu. Sunt pentru tine.
Bine. M-am gândit că eşti stresată
de ce se întâmplă după întâlniri.
Nu m-aş fi putut ierta
dacă ar fi însemnat pierderea unei mari descoperiri.
Bună.
Cred că eşti... Will. Sunt Doctorul...
Powell. Da. Katie mi-a spus totul despre dvs.
Mă îndoiesc că tot.
Îmi pare bine că v-am cunoscut.
De abia aştept să vă cunosc mai bine.
Tu erai de vină? Săruturile tale? Gloss-ul de buze?
Îmi pare rău, Jim. Trebuia să ştiu.
Să nu-ţi pară rău. Sunt fericit că puterile
mele n-au dispărut pentru totdeauna.
Şi acum ştim că alergenii nu ne mai influenţează în mod obişnuit.
Aşa e.
Ştii ceva care mă mai influenţează ca înainte?
Tu.
Stai puţin.
- Ai scăpat de gloss-ul acela de buze, nu? - Da. Desigur.
Bine. Nu pleca de aici.
- Mă duc să închid casa. - Bine.
Te-ai descurcat bine.
Cu tine infiltrat
în familia Doctorului Powell,
vei putea să afli
exact ce îmi ascunde.
Pot stabili apoi
ce să fac cu ea.
Traducerea şi adaptarea: Phantom www.subtitrări-noi.ro
Corectat de Shashwat