Vi var en del av "de fem". En grupp som ville utöka sina kunskaper.
Helen fick tag i ett sällsynt prov av uråldrigt, friskt vampyrblod...
Efter att vi injicerat det, fick vi unika gåvor.
John, låt mig hjälpa dig innan du gör saken värre.
Den där saken var min ilska. Jag måste gå nu.
Far gav mig alltid en gåva av betydelse.
- Tror du att den existerar? - Gör den det, måste vi hitta den.
- Vem är du? - Helen, du är vacker.
Hologram... Stad...
Adam... Det är omöjligt. Du är död.
Om du vill rädda Gregory, behöver du mig! Mig!
Sätt honom i säkerhetscell när han kommer från operationen.
Du är skadad, doc.
- Skicka ett team och spärra av området. - Hitta på nån katastrof.
- Vad sjutton hände där? - Ingenting vi förstår än.
- Den jäveln. - Vem har vi?
Kackerlackor kan komma tillbaka från de döda.
- Vem är han? - Inte en person utan två.
Förbered er på att möta Jekyll och Hyde.
Säsong 3 Episod 8 - For King and Country -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
- Jag hjälper till. - Det behövs inte.
- Han sparkade skiten ur dig. - Jag kan ta det. Hjälp Henry.
Du kan ha fått en hjärnskakning.
Jag är 159 år gammal, du har känt mig i tre år.
Kan så vara. Vill du åtminstone berätta vem han är?
Jag berättade hur vi fem började vid Oxford, och försökte förstå hemligheter-
-dolda för vetenskapen...
Nigel, källblodet, tack.
- John, kulturen? - Färdig.
- Kom ihåg protokollen. Inga misstag. - Slappna av, vi har gjort vår hemläxa.
- Tesla, vi improviserar som du vet. - Kanske för mäktigt för ditt blod?
Jag är med, kompis. Bara för att se vad som händer med dig.
- För Guds skull. - Jag trodde jag låste dörren.
Det gjorde du. Jag undrar bara hur experimentet artade sig.
Ska du inte vara på nån föreläsning?
Det måste vara viktigt, vad det nu är. Det har hållit er ganska upptagna.
- Jag tror Worth har spionerat på oss. - Jag tror du har rätt. - Mr Worth...
Adam, tack. Ni kan lita på mig.
Hemliga plasmatransporter? Låter mycket spännande.
Är det ett nytt genombrott av nåt slag?
Jag kan vara rÃ¤tt anvÃ¤ndbar fÃ¶r er. Har toppbetyg i anatomikursen.
En mordisk liten jÃ¤vel. Han borde ha kommit efter mig fÃ¶rst.
Är det så här Oxfords klasskamrater behandlar varandra?
- Hur mycket har hon berättat? - Bara att de fem var nästan sex.
Ja, i efterhand så fanns det subtila tecken...
Men vi var unga, och tro det eller ej, även lite arroganta.
Erkänn att han är begåvad.
- Och brittisk. - Hysteriskt.
- Har ni märkt nåt udda med Adam? - Du påpekade det. Han är brittisk.
- Är han inte en hetsig liten kille? - Har nån läst hans avhandling om-
-tvingad vävnadsförnyelse? - Det han gjorde med hasselmöss?
- Stackarna fick två huvuden. - En vågad teori som nästan fungerade.
- Jag lutar mer mot vriden. - Vriden, vågad, det spelar ingen roll.
Vi behöver inte fler. Vi fem räcker.
Jag håller med. Hur smart Adam än är, vår grupp klarar sig utan honom.
Herre Gud, Adam. Det ser ut som formeln för nån form av gift.
Nej. Det är bara klotter.
Nå? Är jag med?
Du är en lysande vetenskapsman.
- Du behöver inte oss. - Ni förstår inte. Ni behöver mig.
Jag är ledsen. Jag bara...
Jag hör hemma med dig, Tesla, och Watson. Jag är en av er.
Du kommer att ha en fantastisk karriär, men vi är på väg åt ett annat håll.
Vad har jag gjort som fått er att vända er emot mig? Jag kan hjälpa till.
Låt mig hjälpa.
Jag är ledsen, Adam.
Jag förstår inte. Jag har stoppat den inre blödningen.
- Smörjt brännskadorna, ingen infektion. - Låter som ett hat trick på mig.
Varför sviktar hans organ?
Ja, jag vet. Du har väntat. Jag har arbetat väldigt hårt-
-för att få allt det här intakt. - Jag är inte här för att jäkta på dig.
- Är du inte? - Kollade bara om du behövde hjälp.
- Nej, jag har den. - Intressant. Får jag?
- Den här dödade nästan doc, okej? - Jag förstår.
- Helgjuten. Kanske specialtillverkad. - Eller en organisk hybridförening.
Då hade jag sett en strukturförsämring.
- Ja, det är sant. - Vilket jag inte gör.
- Är det nåt Worth skapat? - Eller lagt beslag på.
- Stulen från ihåliga jorden? - Vi kanske ska försöka-
-få den att fungera igen. - Ja! - Vänta, är det säkert?
Nej, absolut inte. Tack.
- Adams blod och vävnadsprover. - Vad händer med cellväggarna?
De bryts ned i en alarmerande takt.
- Det är nån form av virus. - Det är inte hela systemet.
Det angriper de kritiska organen. Jag misstänker nån form av strålsjuka.
Han listade ut ett sätt att öka tiden. Det här är nog priset.
- Jag kanske kan sakta ner försämringen. - Han är döende.
Ja.
God eftermiddag, K-Martshoppare. Vår gäst är vaken.
Är det din skyddsling? Eller en manlig konkubin?
- Han är trevlig. - Adam...
Han är inte tillgänglig.
- Hur är nåt av det här möjligt? - Du menar hur överlevde jag?
- Berätta dina hemligheter först. - Du är sjuk och behöver behandling.
- Hjälp oss, så hjälper vi dig. - Du har blivit så otålig på ålderdomen.
Spela spelet, läxa bara inte upp mig.
- Du kunde bara låta honom dö. - Du kan kryssa av den från din lista.
- Hur kan du fortfarande vara vid liv? - Har han inte berättat för dig?
- Vem? - Bra. Så han skar upp några horor.
- Vi har alla våra fel. - Du pratar om Druitt.
Ett poäng till konkubinen.
Helen, om du vill ha svar, måste du prata med gamle Johnny.
Jag kan inte. Jag vet inte var han är.
Han kan vara död, vad vi vet.
Faktiskt...
- Vad har du gjort? - Nikola?
- Du vet var han är. - På sätt och vis?
Verkligen, Nikola, av alla arroganta, hänsynslösa, egenkära...
Okej, kan vi gå vidare, snälla?
Druitt kom till mig. Han hade denna galna idé att min elektromagnetism-
-skulle kunna driva ut hans inre energiväsen.
Jag försökte hjälpa honom att få tillbaka en viss kontroll.
Du känner Johnny. Det misslyckades. Han är fortfarande sitt elaka gamla jag.
- Varför har du inte sagt nåt tidigare? - För jag lovade att inte göra det.
- Du håller aldrig ditt ord. - När det räknas.
Johnny och jag avskyr varandra, sant. Eftersom jag inte är vampyr längre-
-och han fortfarande en kall mördare, så kunde jag inte förhandla.
Var är han?
Hämtade du jello åt mig?
Ledsen för de två jag skickade hit för att plocka din hjärna. Det var affärer.
- Det gick inte så bra, eller hur? - Bra hjälp i dessa dagar.
Hur visste du att vi hade kartan?
Berätta en historia, konkubin.
- Varför inte berätta en för mig? - Adam hälsar.
Jag skulle vilja prata med honom om jag kunde.
Nej.
Skäms du för att låta honom prata?
Grabben är ett geni, en bortglömd begåvad hjärna.
Som behöver ditt skydd. Utan dig skulle Adam vara mycket sårbar.
Bekräftelse på min psykodynamik, för- klarar mina stridande personligheter.
Letar du en öppning till min värld? Vem har sagt att du kan arbeta med män?
Du är ett barn.
Jag vill bara hjälpa er båda.
Snälla hjälp mig, konkubin.
Är du nöjd?
Du ville ha jello, va? Jag ska se vad jag kan göra.
Om ni vänder ryggen åt honom, hittar ni aldrig den.
Den underjordiska staden.
Inga elaka kommentarer, inga sarkastiska pikar... Är du okej?
Nej, jag är inte okej. Det tog mig - mig, märk väl-
-dagar att knäcka den holografiska Pinatan uppe i biblioteket-
-och sedan, efter flera flaskor Chablis, kom jag äntligen över min förnedring-
-och nu anländer det här helvetet! - Okej, hitta ditt lugna inre.
Jag menar, det här är en teknik-
-som jag aldrig sett förut, och ännu mindre föreställt mig, och...
För att vara brutalt ärlig - och jag vill inte att det här kommer ut...
Jag känner mig ödmjuk, och jag är inte ödmjuk.
Uppfattat. Vi kanske kan bända upp den.
- Vi har röntgat den, och pingat den... - Och tappat den på golvet.
- Såg du det? - Och jag sa inget.
Jag är rätt säker på att den inte smäller.
Gör det då.
Bra jobbat, Heinrich.
Organisk nanomateria.
Häftigt.
PHNOM PENH - KAMBODJA
Har du sett den här mannen?
Ursäkta mig, har ni sett den här mannen?
Damen! Letar du efter en lång skallig kille, ja?
Den här mannen. Har du sett honom?
100 dollar.
- Inga tricks. - Inga tricks! 100.
- Jag ger dig adressen. - Nej, du tar mig dit.
- Du ska känna dig hedrad. - Adam?
Väldigt få markinvånare har sett vad du har sett.
- Du menar Kali? - Och Avatarrådet, och de lät dig leva.
- Förvånande, verkligen. - Vilka är rådet?
- Tillhör de underjordiska staden? - "Ut min blick i mörkret irrar-
-in i nattens djup han stirrar-
-och en dröm min själ förvirrar med onämnelig magi."
- Poe. - Det var en knasboll.
- Tycker du att du är en knasboll? - Vad fick du det ifrån?
Du skulle berätta om staden.
Hur står du ut?
Att arbeta för den där hjärtlösa slyna.
- Hon gör dig arg. - Hon mördade min dotter!
Du har ingen aning om vem hon egentligen är, eller hur?
Hon är knappast den hjälten du tror hon är.
Öppna dörren, annars stryper jag dig. Släpp in mig. Hon har inget emot det.
- Okej? - Adam, vad gör du här?
- Ledsen att jag tränger mig på. - Bränt ner några laboratorier nyligen?
- Det var 10 år sedan, och en olycka. - Verkligen? Vad vill du, Adam?
Jag behöver din hjälp, Helen, fort. Det är min dotter, Imogene.
Hon är sjuk i en sällsynt blodsjukdom.
- Jag har provat allt. - Vad förväntar du dig av mig?
Jag har följt ditt arbete. Du är känd som expert i alternativ medicin.
- Min forskning är privat. - Det här visar hur desperat jag är.
Jag ber dig, hjälp henne.
- Jag har samlat allt om tillståndet. - Inte än.
Helen...
Titta på de vita blodkropparna.
- Det finns ingen chans. - Vad är det?
Din dotter har en sällsynt form av leukemi. Det finns inget jag kan göra.
Du har experimenterat förut med ovanligt blod som har fantastiska egenskaper.
- Inte på ett barn. - Hon är min dotter.
Jag beklagar.
- James. - Vänta. Helen...
James!
Fan ta er...
Så han är här?
Det är inget bra ställe för dig, flickvän.
- Vi tar resten av dina pengar nu. - Verkligen?
Okej.
Slappna av...
Det finns massor här för alla.
- Allvarligt? - Sätt fart!
Hur gammal är du? Gå omkring med en pistol, du borde skämmas.
Vi jobbar här. Skalliga killen, betalar oss för att skydda honom.
- Vi skjuter alla som letar efter honom. - Du vet faktiskt var han är?
Naturligtvis gör de det.
Ni är alla sparkade.
Utan...vapnen. Gå.
John... Åh, min Gud!
- Herregud, din puls! - Tesla.
- Lita aldrig på en före detta vampyr. - Jag tvingade honom.
- Var stilla. - Jag är okej.
- Vad har du tagit? - Lite av varje.
Inhemska grejer för att döda själen.
- Varför är du här? - Adam Worth. Han är vid liv.
- Nej, nej. Det är omöjligt. - Det trodde jag också.
Ja, jag är läkare...
Men jag förstår inte hur det berör premiärministerns kontor.
Du håller nog med om att du inte är vilken läkare som helst.
För att jag är kvinna?
Ja, i och för sig är det udda.
Nej, jag tänkte mer på ditt arbete med konstiga och farliga varelser.
Onormala, tror jag du kallar dem.
Vi vet allt om din fars Fristad, och att du har fortsatt hans arbete.
Premiärministern, ni har blivit felunderrättad. Jag förstår inte...
Ursäkta mig. Det bör vara de andra.
Nigel Griffin...
...den osynliga mannen.
Doktor James Watson, den enastående detektiven-
-och Nikola Tesla, vampyr, snille-
-och Montague John Druitt...
...ett hot mot samhället.
Så...
...till affärerna?
Vi har känt till dig och dina kollegor en tid. Ni har fått fortsätta-
-eftersom vi trodde att ni en dag kunde bli användbara.
- Jag är smickrad. - Jag är stolt över att erbjuda er-
-en möjlighet att tjäna ert land. - Jag är serb.
- Ignorera honom. - Varför är du här?
Ni känner till en herre som heter Adam Worth?
Du menar fjanten från skolan?
En gång, kanske, men nu ett geni förvrängd av ilska och mani-
-och jag kan tillägga, huvudvärk för vår säkerhetstjänst.
- En man enligt mitt tycke. - Och jag skulle bestrida termen "geni".
Ja, vi kände Adam för flera år sedan, men vi har inte sett honom sedan dess.
- Vad har han gjort? - Våra agenter säger-
-att Worth har samlat teknik-
-för att utföra ett farligt brott mot den här staden.
Ett ganska dödligt gift har stulits, och många britter kan dö som följd.
- Kronan har väl medel att stoppa honom? - Jag är rädd att Worths organisation-
-har tagit sig djupt in i samhället, och djupt in i min regering också.
- Du behöver oberoende agenter. - Med speciella begåvningar.
- Som känner till hans förflutet. - Hur säker är du på hotet?
Riskerna kunde inte vara större.
...och eftersom London var lite mer intressant än Budapest på den tiden...
- Ni erbjöd er att stoppa honom. - Nåt sånt.
Det är så James Bond, innan det fanns nån James Bond, fast häftigare.
- Förbannat! - Vad är det?
- Det senaste blodprovet från Worth. - Säg att han är döende.
Det är han. Trots Magnus behandlingar fortsätter hans organ att försämras.
- Jag hade fel, det finns en Gud. - Det är inte det värsta.
Jag kollade hans blodvärden mot en annan uppsättning prover.
Bara så du vet, jag har förlåtit dig för att du sköt mig.
- Säg bara att dödandet har upphört. - Fortsätter vi att ljuga för varandra?
- När detta är över. När vi hittar Adam. - Ska vi bosätta oss-
-i en stuga vid havet, då ska jag skriva poesi. Sonetter, kanske!
Jag förlåter dig aldrig för vad du gjort och för att jag inte såg det tidigare.
När detta är över, kan vi börja om turerna.
Räkna med det.
Helen!
- Är du okej? - Ja. Har du nyheter?
Nigel och Tesla har en ledtråd. De har spårat Worths delägare till Docklands.
Jag är inte skyldig dig nåt.
Lämna mig ifred.
Jag är ledsen att behöva göra det här, men jag behöver svar.
Nej...
John är i sjukstugan. Jag har bett Henry att aktivera EM-skölden igen.
- Och hela gänget är här. - Så, vad har du hittat? Förbannat.
Blodplättarna fortsätter att gruppera. Han kommer att få total organsvikt-
-och vara död om några veckor. - Det är inte Adams blod.
Det är ditt.
Det måste finnas läkemedel som tar hand om effekten av kemoterapi.
- Anti-strålningsbehandlingar. - Ingen vanlig behandling funkar.
Det var ingen normal strålningsdos.
Kroppen är inte gjord för att röra sig genom dimensionerna av tid och rum.
Det låter så löjligt när jag säger det högt.
- Och ändå dödar det dig. - Vi får hitta ett motgift.
Vi piskar Tesla som en hyrd mulåsna... tills han gör ett genombrott.
Jag gillar idén att piska Tesla. Kära nån.
Jag är okej. Jag har inte ätit på länge.
- Vad har du fått veta om Adam? - Du är utmattad. Det kan vänta.
Vi vet att det inte kan det.
Han är ett typfall av dissociativ.
Det finns två skilda personligheter som brottas för att få kontroll.
Mobbaren och offret, i ett paket.
Min känsla är att det är från posttraumatisk stress till följd av...
- ...förlusten av sin dotter. - Som han ger mig skulden för.
Du och Watson. Han säger att ni vägrade att hjälpa.
Klart han gör.
- Fem milligram utspädd arsenik, James. - Helen, febern.
Om vi väntar på att den ska falla, klarar hon inte natten. Fort nu.
Stanna hos oss, Imogene. Vi ska bekämpa det här.
Det är okej...
Det är okej.
Vi kämpade ända till slutet. Vi provade allt.
Förlusten av en dotter, är ett sår som aldrig läker.
Han hanterar det annorlunda än du.
Finns det andra orsaker för hans galenskap?
Hans paranoida raseri härrör från...
...hans tro att du spårade upp och mördade honom.
Frågar du om vi jagade honom?
Ja. Det gjorde vi absolut.
- Kommer det här från kungen själv? - Hans majestäts order var tydlig.
Victoria hade fel om honom. Gamla Edward har en ryggrad.
Visst måste du ha hört fel.
- Låter som vi är lejda för ett jobb. - Som en teatergrupp.
- Döda Worth för att Hans lord säger så? - Han är inte lord, utan kung.
Och, nej. Far åt helvete, herr premiärminister.
- Jag håller med. - Gör det själv, din latmask.
Vi är inte mördare.
- Åtminstone inte för politisk vinning. - Synd.
- Det bör ligga i ert intresse. - Varför tror du det?
Låt mig vara uppriktig. Några av er är kriminella.
Mr Druitt här är eftersökt av Scotland Yard-
-och mr Tesla, även om han är en utländsk medborgare-
-är han anklagad för flera olagliga handlingar gällande missbruk av el.
- Är mitt arbete olagligt? - Det behöver inte vara det-
-och samma sak gäller dig, ms Magnus. - Doktor Magnus...
- Och jag har inte begått nåt brott. - Inte direkt-
-men du fortsätter din fars arbete i nattens mörker.
Kungen kan förändra allt det för dig.
Ursäkta...men mutar du oss?
Det finns enorma fördelar att få ett snabbt slut på Worthaffären.
Fördelar för er alla. En fullständig och inofficiell benådning-
-för dig, mr Druitt. - Och samma för dina snedsprång, mr Griffin.
Förutsatt att inga fler banker blir av med sina pengar, naturligtvis.
Man måste försörja sig, eller hur?
Vad beträffar era ansträngningar, läkare Watson och Magnus-
-fullständigt ekonomiskt och statligt stöd för din Fristad.
Också inofficiellt, naturligtvis, men ändå stadigt.
Jag är säker på att ni kan se hur era viktiga arbeten-
-skulle blomstra under vårt skydd. - Och om Worth inte kommer godvilligt?
Jag lämnar er att diskutera det här på er fritid-
-fast kungen skulle uppskatta ett svar i morgon bitti.
Tack för er tid.
Jag ska förmedla era hälsningar till kungen.
Den här vägen!
Vi bestämde att åtminstone gripa Adam, stoppa honom från att skada människor.
Här är det.
Okej, mina herrar.
Vi trodde att vi agerade både för oss själva och allmänheten.
Först hade vi rätt.
Jädrans jackpot.
Cyanid, som ska pumpas genom stadens enorma nätverk av gasledningar.
- Min Gud! - Bra gjort, grabben.
Vi lyckades knappt att inaktivera den i tid. Adam, var borta sedan länge.
Om vi hade misslyckats, kunde miljontals ha dött.
- Det tog nog inte slut där. - Vi var pressade, han var ett hot.
Så pikant. En kvinna med ett skjutvapen.
Du skulle ha lyssnat på mig. De behövde inte ha gått så här långt.
Och här är vi i alla fall. Och de andra?
- De är i närheten. - Jag älskar dessa klassträffar.
Trodde du att de skulle ignorera dig? Låta dig sprida ditt kaos okontrollerat?
- Du tvingade fram denna åtgärd. - Du hade fel om mig.
Du kan inte ens erkänna det nu. Har de lovat er nycklarna till riket?
- Det är över, Adam. - Du behöver veta nåt om denna plats.
- Det är häpnadsväckande. - Sluta. Jag vet vad du håller på med.
- Mer prat tills han kan rädda dig. - Så vad väntar du på?
Jag vet varför du är här. Vad din uppgift är. Kom igen, avsluta det.
Avsluta det!
Stanna nere! Mitt andra skott kommer inte att vara lika snällt.
Du har svikit vem du är. Vilka vi är.
Vi är inte menade att tjäna. Vi är en annorlunda ras.
Jag kunde ha visat dig så mycket.
Vi kunde ha lärt oss så mycket tillsammans.
I slutändan kommer ditt enda arv vara att du mördade mig.
Adam, gör det inte! Nej!
Det kom till ett val, som jag ångrar djupt-
-som jag fått leva med sedan dess.
När jag tog det här jobbet, Hade jag ett villkor:-
-inga hemligheter, och nu upptäcker jag att hela den här platsen-
-byggdes av en död mans blod? - Det var nödvändigt.
- Han har en psykisk störning! - Vi förstod inte sinnet då, Will!
- Vi visste bara att han var ett hot. - Mot allmänheten, eller ditt arbete?
Hur vågar du? Du har ingen aning vad...
Magnus...
Magnus, vänta! Magnus...
Du vet bättre än att följa en arg kvinna ut ur rummet. Låt henne gå.
Hon är inte sig själv just nu.
Det har spritt sig.
- Lymfkörtlar...njurar? - Övre ryggraden.
- Hon behöver se det här. - Nej, med så här mycket skada...
- Vi vill hitta en behandling. - Om vi inte gör det, dör hon och Adam.
- Vi kommer inte in i staden... - Då är det vad som händer.
- Vi tar itu med det. - Jag tror inte det.
Du bör ta bättre hand om dig själv. Du ser ut som fan.
- Hur mår du? - Jag känner ingenting, egentligen.
Det är bra, skulle jag säga.
- John, jag måste fråga dig... - Ja... Adam.
- Du sa att han var död. - Han var det, trodde jag.
Adam, gör det inte! Nej!
- John... - Ändstationen, grabben.
De kommer efter dig nästa gång.
De kanske låter Helen och Watson gå fri, men Uppskäraren?
- Hon kommer att jaga dig för evigt. - Jag hoppas hon gör det.
Mitt bankfack. Bankkontot i Kensington.
Nyckeln är i min lägenhet i Marylebone, på spiselkransen.
- Än sen då? - Gömställen. Vapen, passerkoder.
Allt du behöver för att undvika att bli fångad, det är ditt.
- Jag kan inte låta dig leva. - John...
...låt mig dö här. Snälla...låt mig gå.
Han var nära döden. Jag lät honom gå med heder.
Han hade rätt. Allt jag hittade i hans kassaskåp-
-hjälpte mig att undkomma, följande 80 åren.
Hans död gav oss alla en framtid.
- Jag antar att din chef mår dåligt. - Du har lurat mig.
Köpte tid, så hennes sjukdom kunde få fäste. Du visste att hon var döende!
En av de olyckliga biverkningarna att resa genom en extradimensionell reva.
Även en liten dos dödar dig så småningom.
Kom igen. Självmord? Du har redan spelat det kortet.
En bra trollkarl utför aldrig samma trick två gånger...
Det finns ett botemedel. Det är det enda drag du har kvar.
Du är en smart en, unge konkubin.
Ja, kan det finnas ett lyckligt slut till allt detta-
-och det finns ett botemedel för strålningsförgiftningen i våra kroppar.
Det finns precis under våra fötter.
- Nej... - Oh, ja.
Om du vill att Helen ska leva, måste vi till ihåliga jorden.
Helen... Vi var så oroliga för dig.
Du råkar väl inte hosta blod än?
Bra, ja. Lidande, avbockat.
Du visste att detta skulle ske. Du ville att jag skulle följa dig in i revan.
Ironiskt, eller hur? Fiender i livet. Förenade i döden. Nästan som en opera.
Jag tror inte ett ögonblick på din berättelse om ett botemedel.
Vi är vetenskapskollegor, ja? Det stämmer, du avvisade mig.
- Du är åtminstone konsekvent. - Om jag dör, dör du.
Ja, exakt.
Jag känner till vad du gjorde upp med John.
Floden... Hur överlevde du?
Och nu kommer vi till det.
- Jag kan inte låta dig leva. - John...
Låt mig dö här. Snälla...låt mig gå.
Jag fördes till staden, förd tillbaka från dödens rand-
-läkt. De behandlade mig som en av sina egna.
- Visade mig fantastiska saker. - Din livslängd?
Toppen på isberget. Det är den ultimata leksakslådan.
Nirvana för begåvade.
Är du nyfiken?
Jag klandrar inte dig för nåt, Helen.
Jag vill hjälpa dig, Adam, hjälpa oss.
Låt mig ta oss dit.
- Visa honom kartan, Helen. - Och lägga alla makt i hans händer?
- Jag tar hand om Hyde. - Det är för riskabelt.
- Vi är tillbaka på ruta ett. - Vi hittar ett sätt-
-men Adam Worth får inte kartan. - Åh, angående det...
- Var har du varit? - Jag har benat upp Fristadens kontrakt.
Till stor hjälp. Hör och häpna.
Om Fristadens chef blir fysiskt eller psykiskt äventyrad-
-tar den som är närmast över. - Det är mer än hårt.
- Vart vill du komma? - Du leder inte längre, och frågan-
-om vi ska visa Adam Worth kartan, är inte längre ditt beslut.
Över till dig, William.
Hur blir det?
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu