Ai crede că e amuzant să locuieşti într-o casă în copac, nu?
Cum afli aria unui cerc?
Ai greşi.
Putem să-i facem cumva pe vulturi să tacă?
Nu-ţi face griji pentru vulturi. Aria unui cerc.
- Pi r pătrat. - Bine. Uite-ţi cerealele.
Serios, de ce nu luăm din prăjitura aia de ciocolată pe care ne-o pune Steve afară
ca să se simtă bine că nu mănâncă prăjitură de ciocolată?
Dacă mănânci mult zahăr la micul dejun, vei pica în mijlocul orelor.
- Şi nici n-ai dormit prea mult. - Da, mă-ntreb de ce.
Scumpo, vulturii şi-au făcut primii cuiburi în cornişele casei din copac.
Noi suntem musafirii. Trebuie să respectăm... Dumnezeule, tăceţi!
Cred că şi mama începea să se sature de casa din copac.
Cum ajungi acasă, vom studia Cuba pentru proiectul târgului internaţional.
Vrem să rămânem printre primii, nu?
Da, dar pot s-o fac şi fără să fii aşa crispată.
Uită-te la femeia asta cum merge cu viteză. Are 14 km la oră!
- Se merge cu 12! - E mama lui Megan. Nu mă face de râs, da?
Îmi pare atât de rău, Emmy. N-am avut lumină azi
şi n-am putut trece de porţile principale. Dar cred tu n-ai problema asta
din moment ce locuieşti într-un fort dintr-un copac. Pa.
- Oamenii te necăjesc din cauza asta? -I-a făcut pe colegi să se apropie.
Şi atunci s-a hotărât mama că poate e timpul pentru o schimbare.
Migo, ce faci?
Nu-ţi face griji, e o săgeată cu tranchilizant.
Şi trebuie să cred că o veveriţă îşi va scoate săgeata din cap şi va zburda?
Da. De ce, i-ai găsit capul?
De fapt, mă duc să accept oferta lui Steve de a mă muta în casă.
Nu mai pot locui acolo. S-a descurcat grozav încercând să ne arate ce responsabil e.
- Probabil nu e un moment bun să-l vezi. - Nu te prosti.
Cred că, dacă Migo chiar avea atunci un tranchilizant, l-ar fi folosit pe mama.
Steve.
Steve?
Dar doar ca s-o oprească, să nu vadă asta.
Cred că glumeşti.
- Bună, frumoaso. - Bună, Steve. Emmy e aici.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Running Wilde Sezonul 1 Episodul 8
Nu te ridica, te rog. Sigur a fost greu s-adormi la capătul scărilor.
Probabil am adormit sus pe scări, dar mă foiesc.
- Da, grozav. - Chiar îţi revii repede.
Trebuie. E SÄƒptÄƒmÃ¢na Modei. Petreceri non-stop
ÅŸi dacÄƒ nu te Å£ii pasul, pici de pe lista A.
- Deci e o listă? - Nu chiar.
Dar pagina şase e un fel de punctaj. Cum ne-am descurcat?
O menţiune şi o fotografie. Ai aruncat aparatul unui paparazzi în Central Park.
E ironic. Nu e şi poza de după, când m-a bătut.
Îţi spun şi ce mai e ironic. Veneam aici să vorbesc cu tine
de mutatul în casă, deoarece m-am gândit că devii o persoană mai responsabilă.
Mai responsabilă? Am lucrat noaptea trecută.
- Stilul ăsta de viaţă e muncă acum? - Da. Crezi că e uşor
să fiu singurul reprezentant al familiei Wilde la fiecare eveniment?
Familia mea contează pe mine să reprezint public Wilde Oil.
Sunt la pagina şase ca oamenii să uite ce-a făcut familia mea pe prima pagină.
Nimeni nu munceşte mai mult ca mine. În afară de Fa'ad. Munceşte din greu.
Nu-ţi face griji. L-am dus pe Steve cu grijă în pat şi... Steve!
- Cum săriţi aşa? - Cum m-am descurcat?
- N-ai reuşit, amice. - Nu, trebuie s-ajung pe lista aia Ah.
- Lista A. - Fratele meu Fazoul, Fazoul cel tânăr,
face lobby ca să-mi ia locul ca faţa americană a familiei mele.
Noaptea trecută, chiar am urinat în fântâna de la Lincoln Center.
Sigur a meritat s-ajungă la ştiri.
N-am fost deloc în apropiere de Lincoln Center noaptea trecută.
A fost amuzant, dar trebuie să caut nişte apartamente.
Stai, de ce? Pentru că lucrez până târziu?
Bine, chiar dacă te-am crezut că e oarecum important să fii pe lista A, nu pot să cred
singurul mod de a ajunge acolo e genul acesta de comportament necugetat.
Pe pagina şase sunt şi oameni care fac bine în lume,
care-şi folosesc statutul elitist de a face schimbări sociale.
Da, dar aia e o chestie superavansată. Nu cred că te-ai descurca.
Dacă m-aş descurca? Am locuit în Amazon.
O mică petrecere va fi ca o vacanţă pentru mine.
Şi-ţi promit c-o pot face fără să renunţ la demnitatea mea.
Bine, atunci hai să facem un mic pariu.
- Poftim? - Vino cu noi diseară.
Îţi fac cunoştinţă cu nişte oameni. Să vedem dacă faci faţă o seară,
fără să renunţi la demnitate.
E-un pariu uşor. Mă bag.
Dacă eu câştig, te muţi aici şi-mi accepţi stilul de viaţă.
Şi dacă eu câştig, accepţi că nu e un stil de viaţă.
De acord.
Te avertizez, doar pentru că merg, nu-nseamnă c-o să mă schimb complet.
Vă supăraţi dacă vin şi eu? Putem merge toţi cu limuzina.
Poate. Nu putem fi văzuţi cu el.
- Ştiu. O să ne tragă-n jos. - Ne vedem la 8:00?
Mama pariase cu Steve că poate trăi ca el fără să-şi schimbe felul de a fi.
Da! Suntem aici. Ne-am mutat.
Bine, prima regulă, băutura ce trece pe lângă tine e cea pe care ai comandat-o.
- Altfel, nu vei apuca nimic de băut. - Chiar mă-nveţi cum să nu fac nimic?
Pentru că pare a fi ceva avansat. Poate ar trebui să-ncepem să fac foarte puţin.
- Şi apoi pot avansa în a nu face nimic. - Te-nvăţ cum să te integrezi.
Ai putea veni cu un personaj, privire sau un râs sau replică distincte.
Asta e a lui Rachel Zoe.
Am o băutură gratis, aşa că mă poţi duce acasă.
Asta e a lui Lindsay Lohan.
Încearcă să te lauzi. Vorbeşte de ce trecere ai, bani, lucruri sau casa ta.
- Nu am nimic din astea. - Ştiu.
Îţi sugerezi să minţi. E ca şi cum i-ai spune te iubesc cuiva pe care abia-l cunoşti.
Înţeleg. De asta petrecerile înseamnă muncă pentru tine.
Pentru că te porţi superficial şi eşti obsedat de celebritate... Dumnezeule, e Anna Lowry.
- Da, redactora revistei Vouve. - E şi filantropistă.
A pus bazele unei fundaţii în America de Sud şi pe ea chiar aş vrea s-o cunosc.
Da, Anna Lowry e puţin prea avansată pentru tine.
Ar fi bine să-ncepi cu fata de la garderobă.
Steve, mă ocup eu de asta.
Nu văd bine? Emmy se duce direct la Anna Lowry?
- Măcar are un râs distinct? - Glumeşti? E prima ei zi de muncă.
Atunci cred că vom afla-n curând dacă are un plâns distinct.
- De unde ai luat plasturele de ochi? - De la Steve Jobs.
- Ce crezi? - De plasture, de glumă sau de cotlete?
De râs. Pun un "b" la început.
- Mi se pare puţin disperat. - Păi sunt disperat.
Fazoul se plimbă pe proprietatea mea cu un arhitect şi o echipă de minarete.
Mai multe minarete? Grozav. O s-auzim numai bâiguiri.
Uite-o. Mai bine mă duc s-o ajut.
Anna Lowry, respect atât de mult ceea ce vei face.
Şi nu mă refer la faptul că vei mânca crevetele.
Numele meu e Emmy Kadubic. Ar fi trebuit să-ncep cu asta.
Şi acum ai terminat cu asta.
- Anna. - Steve.
Îţi ador noii "sâni". Nu, vorbesc de cei doi asistenţi noi.
- Mi-ar plăcea să plonjez între ei. - Steven, ce nebunatic eşti.
Venind de la o vrăjitoare ca tine, asta chiar înseamnă ceva.
- Îl ador pe omul ăsta. - Sigur nu pentru râsul molipsitor.
Mi-a picat ochiul.
Vin.
- Îl cunoşti? - Cunosc doar elita.
Şi ea e Emmy Kadubic din familia Kadubic din Amazon.
- Îmi place părul. Lasă pantofii. - Eşti pe cont propriu.
Între timp, eu eram cu dl. Lunt, care s-a dovedit a fi un fel de tranchilizant.
Aici e un trifoi presat
de la un irlandez nervos pe care l-am cunoscut în Hell's Kitchen.
- Dar putea cânta. - Te rog, pot merge în pat acum, dle Lunt?
Dacă nu voiai să le vezi, de ce ai întrebat "ai avut vreodată vârsta mea"?
Astea sunt ale noastre. Ne-am mutat.
Un loc minunat numit Moyobamba în jungla muntoasă şi chiar au nevoie de ajutor.
Incredibil. Ar trebui să vorbim despre asta.
- Asta facem. - Chiar ar trebui.
Poate la Stella McCartney. Abia aştept să văd noua linie "gaucho".
- Şi eu. - Ne vedem acolo.
- Cum a mers cu Anna? - Anna Lowry tocmai m-a rugat să ne vedem
la petrecerea Stellei McCartney ca să vedem noua linie "groucho".
Probabil va ajunge să mă numească într-un post în fundaţia ei sau ceva.
Stilul tău de viaţă, dar responsabil. Am câştigat pariul ăsta.
Ai câştigat pariul? N-ai făcut nimic încă. Mai vorbim peste şase ore.
Evident, nu voi sta încă şase ore. Trebuie să-mi scol fiica de dimineaţă.
- Am eu grijă de asta în locul tău. - Nu prea cred.
Nu, serios, mi-ar prinde bine o pauză de la muncă şi e ca o vacanţă pentru mine.
Serios? Să creşti un copil e ca o vacanţă?
Pot avea grijă de copilul ăla fără să fiu supercrispat
şi să transform copilul într-un dezaxat.
Habar n-ai ce implică asta. Trebuie să jonglezi tot timpul.
Fie o ajut la teme sau îi pregătesc prânzul, fie voluntariat în clasă.
Are 10 pe linie, da, dar trebuie împinsă de la spate.
Săptămâna asta are de făcut standul despre Cuba. Trebuie adus acasă, lucrat la el.
- Trebuie să facem empanada. E nesfârşit. - Uşor.
Uşor? Ştii ce, nici Puddle nu crede că trebuie s-o împing de la spate.
- Ce-ar fi să facem un contra-pariu? - Pe bune?
Deja-ţi trăiesc viaţa. Hai să mai adăugăm câteva zile şi tu-ncearcă să-mi iei locul.
Ascultă. Când am zis că va fi uşor, poate că am exagerat.
- Aşa credeam şi eu. - Va fi mega uşor.
- Dacă pierzi, trebuie să te culci cu mine. - Nu, n-am bătut palma pe asta.
Mereu e de la sine înţeles. Ar trebui să ştii asta.
Şi-n dimineaţa următoare, Steve îşi prelua rolul de părinte.
Cineva merită încă o porţie de mic dejun.
Nu pot să cred că mă laşi să mănânc asta. Mama ar lua-o razna.
Nu mama ta se ocupă de asta. Şi n-o facem în modul crispat.
Da, acum ar fi crizată de cum ar vrea s-ajute cu empanada.
- Mama ta şi triburile ei. - Nu, de fapt e pentru proiectul cu Cuba.
- Noi ar trebui să le facem. - Ce-ar fi să zburăm în Cuba.
- Aşa-i punem pe ei să facă tot ce vrem. - Super, dar cred c-ar trebui să mergem.
Crezi că mă lasă să mănânc asta în autobuz?
Sigur o să te lase s-o mănânci acolo, dar nu mergi cu autobuzul.
Mergi cu Corvette-ul meu. Da, şi nu poţi mânca-n Corvette.
N-am mai mers într-o maşină ce merge aşa repede.
Parcă eram într-o reclamă la maşini.
N-a fost niciodată un moment mai bun. Acum ce vrei să faci?
Cred că poate ar trebui să merg la şcoală.
Ai dreptate. E timpul să mergi la şcoală... într-o rachetă.
Din păcate, nu de viteză aveam nevoie.
- Stai, deci n-ai idee unde e şcoala? - De obicei mă uit peste temă.
- N-o poţi suna pe mama sau ceva? - Nu.
Dar nu-ţi face griji. Ştiu exact cine ştie.
Omul pe care-l cunoştea, era un detectiv particular.
I-am verificat trecutul micuţei şi am redus lista la două şcoli.
- Liceul Neverwood Junior pe Sycamore... - Ăla e!
E timpul să zburăm.
Întârziasem doar o oră şi 40 de minute când am ajuns la şcoală.
Dar Steve tot se-ntorsese acasă înaintea mamei.
Acum ai ajuns? Ai petrecut toată noaptea?
N-aş descrie asta ca petrecut. Am socializat şi mi-am făcut contacte.
Şi evident, s-a dansat pentru că asta se face
în acele locuri, dar totul a fost foarte responsabil.
- Serios? Pentru că pari cam ameţită. - Am băut ceva, căci asta se face acolo.
Dar m-am comportat foarte responsabil.
Nimeni n-a lovit nicio maşină sau a distrus vreo cameră foto.
Sunt puţin obosită. Cum a fost să fii dl. Mamă?
-Ţi-ai adus aminte să-i dai să mănânce? - Floare la ureche.
Ţi-ai adus aminte să-i dai altceva în afară de prăjitură să mănânce?
Râsul ăla e deja-nvechit. De ce nu-mi pot face o cafea?
A lucrat la standul Cuba? Pentru că trebuia să-şi facă temele.
Te calmezi? A fost uşor. Mi-am făcut treaba. De mult nu m-am mai distrat aşa.
Şi eu. M-am distrat pe cinste. Anna tocmai m-a sunat. Vrea să merg cu ea diseară.
Asta dacă nu vrei să nu mă duc pentru că nu te descurci cu Puddle încă o zi.
Nu, nu. Glumeşti? Va fi uşor. Încerc să mă gândesc
unde voi trage un pui de somn când merge la şcoală.
Da, aia n-a mers niciodată pentru mine. Mereu apare câte ceva, dar pot dormi acum.
Nu, sper că nu sună cineva să-mi spună că te-ai dezlănţuit aseară.
Pentru că asta ar însemna c-ai pierdut pariul. Cunoşti pe cineva
numit Liceul Junior... Nu, lasă. E fiul prietenul meu, Junior.
Bună.
Şi atunci a aflat Steve c-am adormit în mijlocul testului la mate.
Vin imediat. Care era adresa?
Doamne, directorul e mai crispat ca mama ta.
Cred că nu-s obişnuită să mănânc dulciuri dimineaţa cum credeam. Am leşinat.
Da, probabil e mult zahăr într-o prăjitură de ciocolată cu rom.
O să mă pună să dau din nou testul la mate.
Dar probabil ar trebui să mă apuc de standul târgului internaţional.
E grozav, dar nu vreau să fiu un părinte insistent ca mama ta, pentru că nu sunt,
dar cred c-ar trebui să-ncerci să iei o notă foarte bună la el.
Pentru că, altfel va părea că nu te împing de la spate.
Mie ce-mi iese?
Mai vreo o porţie din prăjitura aia de ciocolată cu rom?
Ăsta e standul tău cu Cuba?
Ce-ncerci să spui? Cubanezii nu ştiu să-şi facă standuri?
Scuze, am uitat să-ţi spun, trebuia să-l aducem acasă şi să lucrăm la el acolo.
Deci la asta se referea mama ta când a zis "nu uita s-aduci acasă standul lui Puddle."
Ştii ce, de fapt cred c-arată destul de bine pentru un stand.
Mai ales comparat cu unul din... Dumnezeule, Taj Mahal.
- Catedrala Sf. Vasile. - Ştiu. E catedrala Sf. Vasile.
Mulţi oameni o numesc Taj Mahal al Rusiei.
Dar îmi place al tău. Ce-ncerci să spui?
Cubanezii nu ştiu să-şi facă standuri?
Dumnezeule, am ajuns în suburbii.
- Să vezi ce mâncare a pregătit fiica mea. - Mâncare. Empanada.
Şi aşa, eu şi Steve ne-am pus pe treabă. Am muncit câteva ore.
Cuba!
E bine. Grozav. Una.
- Câte ne trebuie? - De la 70 la 100.
Super.
Când lui Steve i se părea greu să nu fie crispat în timpul zilei,
mamei i se părea greu să fie responsabilă mai târziu în seara aia.
Emmy, casa ta e divină. Îmi plac influenţele gotice.
Mersi. Nu stau aici de mult timp, dar...
Ai făcut o treabă uimitoare. Şi trebuie să spun, Emmy,
îmi plăcea firea ta, dar acum că am văzut locul ăsta, te plac şi mai mult.
Ia uite ce am găsit. Sandvişuri mexicane.
Sunt atât de bune când eşti beat. E-n regulă să le mănânc?
Da, înfige-te-n ele. Luaţi ce vreţi.
Oricum, am făcut o publicitate senzaţională la noua paradă Val Kihm,
că mâine cortul va fi prea mic. Trebuie să găsesc un nou loc.
Îmi explică cineva ce se-ntâmplă aici? Aveţi idee cât e ceasul?
Bună, fetelor. Am un copil sus care-ncearcă să doarmă că mâine are un test la mate
şi târgul internaţional şi voi petreceţi aici şi...
Îmi mănânci empanada? Vorbeşti serios?
Acela e Steve Wilde?
Steve, ce faci? Mă faci de râs în faţa prienelor mele.
Ar trebui să plecăm.
Dacă vrei să inviţi oameni aici, trebuie să mă-ntrebi mai întâi.
- Vorbeşti serios? - Casa mea, regulile mele.
Anna, stai. Nu mi-ai spus unde se ţine mâine petrecerea.
- Nu te-aş deranja cu asta. - Stai, Anna, ce-ar fi s-o ţinem aici?
- Cu influenţele gotice? - Îţi dai acordul?
- Casa mea, regulile mele. - Emmy, te iubesc.
Şi eu.
Al cincilea sărut.
Mama petrecea ca Steve, în timp ce Steve devenea mai rău ca mama.
M-am săturat. Nu ştiu de ce trebuie s-o facem din nou.
Puddle, aşa e viaţa, da? Fotomodelele ne-au mâncat empanada.
- E aşa multă muncă. - Asta chiar mă dă-napoi.
Încă mai am mult de împodobit la standul cu Cuba.
Şi am multe chestii de mate de verificat.
Dumnezeule. Îmi pare atât de rău că mă port aşa. Prietenul meu e-n vizită.
Steve, o să-mi spui unde se ţine petrecerea Annei Lowry?
- Mi-ar plăcea s-ajuns pe lista Ah. - E lista A.
- Voia s-o ţină aici, dacă poţi să crezi. - Aici? Pot veni?
Nu, n-o s-o ţină aici. Am pus piciorul în prag.
Steve, dacă vei exploda, nu mă lua cu tine.
N-o faci cum trebuie. Ai pus coji în a ta.
Chiar trebuie să ţipi? E 7:30 dimineaţa. Asta arată bine.
- Nu-ndrăzni să le atingi. Jur, dacă... - Uite cine devine crispat.
Nu sunt crispat. Uită-te la tine, arăţi groaznic.
Eşti iresponsabilă. Nu, eu... Asta e uşor.
Nu sunt iresponsabilă. Sunt exact opusul.
O ajut pe Anna Lowry să pună pe picioare o paradă de modă în doar şase ore.
Mult noroc cu asta, pentru că Migo e liber azi,
iar eu şi Puddle suntem foarte ocupaţi cu târgul internaţional.
De ce-aş avea nevoie de Migo? Va fi aici...
Va fi uşor.
Va fi super uşor.
Şi ai căutat informaţii despre Cuba, nu?
- Nu. Tu ştii ceva despre Cuba? - Nu-ţi face griji.
Ştiu exact cine va şti.
A fost din scurt, dar am întrebat. E tipul ăsta, Castro.
Negricios. 1,75 m. Are barbă. El pare să conducă.
Perfect. Putem folosi asta la stand.
De asemenea, Fa'ad a vrut să găsesc locaţia petrecerii elitiste de azi.
- Se pare că se ţine la tine acasă. - Ce?
Nu, n-ar face asta. Ba da, ar face-o.
Steve voia să se-ntoarcă la timp s-o prindă pe mama asupra faptului.
Dar, mai întâi, trebuia să stea la târgul meu.
Empanada. Nimeni n-a luat niciuna.
- Au ieşit puţin scârboase. - Uite, în sfârşit. Mulţumirea mea.
Sunt scârboase? După ce-am stat jumătate din noapte să le fac
şi toată ziua de ieri alergând după tine şi neglijându-mă pe mine
şi am pierdut legătura cu prietenii mei şi n-am făcut nimic pentru mine...
Iei una, te rog?
Steve, e profesoara mea de sport! Face parte din juriu.
Steve, cred că eşti prea tensionat. În fond, e pentru copii.
Ce-ar fi să nu te bagi şi să te-ntorci la Rusia ta fericită.
Steve, ţi-am spus să fii drăguţ cu ea.
Mi-ai distrus proiectul şi viaţa. Te urăsc! Te urăsc, Steve.
Probabil vorbesc romul şi zahărul.
Am lăsat-o să-ncerc o ţigare.
Între timp, mama a continuat cu petrecerea elitistă, în ciuda a ceea ce a spus Steve.
Dar vreau să-i mulţumesc cuiva care m-a ajutat
să ţinem petrecerea pe ultima sută de metri,
îngerul meu păzitor care a făcut toate astea posibile...
Dl. Fa'ad Shaoulian.
- Fa'ad? - Eu sunt Fa'ad.
Nu sunt Fazoul.
Donaţia sa generoasă a făcut totul posibil.
Ce-a făcut el? Eu ţi-am făcut rost de casă.
Mama nu şi-a dat seama că Steve se pricepea aşa bine să-şi revină după o beţie...
El e... de lista B.
Deoarece elitiştii trebuie să se poarte de parcă nu s-a întâmplat nimic c-o zi înainte.
Eu am adus băutura, mâncarea. Ţi-am adus luminile astea.
Asta e o....
De asemenea, e mai greu decât credeţi să mergeţi pe acele podiumuri.
Emmy. Bună, fetelor.
Emmy.
- Te simţi bine? - Am fost înşelată.
Nu ştiu ce s-a întâmplat. Am muncit atât pentru toţi fără să-mi zică măcar...
Mulţumesc? Bun venit în lumea mea.
- Apoi le-am cerut să-mi mulţumească. - Da, atunci sigur te-au scos de pe listă.
Cum a mers cu standul Cuba?
E posibil ca nici fiica ta să nu mai fie pe lista A.
- N-a luat niciodată un 9. - Ştiu. Se pare c-avea nevoie de tine.
Chiar dacă nu-mi place să recunosc, nu ştiu cum te descurci zi de zi.
- Eu nu ştiu cum faci asta. - Conurile ajută.
Te fac să te simţi în siguranţă.
Sincer să fiu, chiar credeam că va fi uşor... Îmi pare rău c-am zis asta.
- Mulţumesc. - Ştiu. A fost super enervant, nu?
Acum că a fost regăsit un nou respect unul pentru celălalt, poate ar trebui
să dăm o şansă mutatului împreună.
- Sincer, nimic nu m-ar face mai fericit. - Stai, ce? Nu, n-o face.
- Doamne, m-ar face aşa fericit. - Nu trebuie să-ncepem cu asta.
- Toţi spun asta. - Nu cred că trebuie să-ncepem...
- Unele fotomodele spuneau aşa spre ieşire. - N-am auzit pe nimeni spunând asta.
Suntem aşa de fericiţi. Uită-te la noi.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro