Prizonier în mişcare!
Gata de transport!
O mulţime furioasă se adună în oraş, unde procuroarea devenită criminală,
Heather Taffet, e aşteptată să ajungă la tribunal pentru un ultim recurs.
Cunoscută şi ca "Groparul",
Taffet a fost condamnată la moarte pentru o singură răpire soldată cu moartea,
după ce a scăpat de acuzaţii pentru un lanţ de crime asemănătoare.
Sunteţi agitat, dre Sweets? Păreţi să staţi incomod.
Sunt bine. Sunt aici doar să îndeplinesc cererea ta la o consiliere psihologică
în timpul transportării. Tu stai comod?
- Da. - Apreciez compania.
Fiind condamnată la moarte, petrec mult timp singură,
şi-mi... pune sănătatea mentală la-ncercare.
Te asigur, eşti sănătoasă, tehnic vorbind.
Şi nu mă vei convinge de contrariu, dacă aşa plănuieşti să câştigi recursul.
Atât de tânăr.
Mi-aduci aminte de un băieţel îmbrăcat în costumul tatălui său.
Spui că-ţi aduc aminte de una din victimele tale?
Mi-aduci aminte de toate, Lance.
Ai grijă de oamenii de acolo, din zona aia.
- E nebună! - Ai spus că putem rămâne!
Uite-o.
- Nu poţi discuta cu oamenii ăştia. - Majoritatea au venit în semn de protest.
Există o mică posibilitate ca pedeapsa ta să fie schimbată.
Distrag atenţia doar, dr. Sweets. Ar trebui să ştii asta.
Ştiu că nu sunt doar eu responsabilă de crimele mele.
Bine, 84. Schimbare de planuri.
- O aduc prin faţă. - În toate astea?
N-avem de ales. Parcarea... poarta e închisă. Nu se deschide. Hai, avansaţi.
- Ce s-a întâmplat? - Schimbare de planuri.
Hai, hai, hai.
Înapoi! Înapoi!
Eu sunt cea norocoasă, Lance. Dacă nu-mi reuşeşte recursul, mor.
Dar tu eşti forţat să trăieşti zi de zi ca un imbecil reprimat şi imatur
perorând teorii abstracte unor oameni cărora nu le pasă.
Toţi ştiu care-i veriga slabă.
Dacă depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
Ieşiţi din camionetă.
- Te simţi bine? - Da.
- Bine. Ce a spus? - Nimic care să merite repetat.
Nimic care să merite repetat, bine.
Jos, jos!
Stai. Bine, dÄƒ pe toatÄƒ lumea Ã®n spate.
Toată lumea în spatele liniei. Dă-i înapoi!
Mă bucur că eşti bine. Mai sunt şi alte victime?
- Doar Heather Taffet. - Ai văzut cine a tras?
Nu, mă uitam spre mulţime. Apoi, deodată, i-a zburat capul.
- Unde e Sweets? - E chiar acolo. Stătea lângă ea.
- Aducem un doctor pentru traume. - Nu sta degeaba!
Avem un psihiatru care trebuie consiliat
şi o ucigaşă de copii fără cap într-o baltă de creieri.
- Cine va lua declaraţiile martorilor? - Contează?
Focul a venit de nicăieri. Direct din ceruri.
Scuză-mă. Nu le atinge. Cam a vorbit cu legistul.
A fost de acord ca fragmentele craniene să meargă la Jeffersonian.
Bine. Tu ia trupul. Ea ia capul.
- Unde te duci? - Aici.
Chiar acolo. Uite-l.
La naiba! E o armă puternică.
Dacă... glonţul a lovit aici şi i-a penetrat capul acolo...
- De unde crezi c-a venit? - De undeva de acolo.
Bones - Sezonul 6 Episodul 11 - Glonţul din creier
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Mulţumiri www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Eşti sigură că toate rănile au fost cauzate de un singur glonţ?
Când un glonţ cu o viteză peste medie loveşte creierul,
undele de şoc cauzează o explozie. Se cheamă şoc hidrostatic.
Cauza morţii: cap explodat.
Priviţi... bunicul tuturor gloanţelor a fost recuperat de la locul crimei.
- Ăla nu e un glonţ, e o bilă. - Da, e puţin spus.
Ia uite. Pare a fi o gigantică... gumă.
E îngrozitor de mare. În afară de asta, nu-i pot estima calibrul.
Dar pare a fi făcut din cupru pur.
Da, asta nu-nseamnă că e din cupru. O să verific.
Stai, Groparul purta un costum?
- Dr. Sweets a fost stropit. - Se simte bine?
E puţin afectat, dar e bine.
- Nu era şi Booth acolo? - Şi Caroline Julian.
E un număr destul de mare de oameni antrenaţi la locul crimei.
Booth ar trebui să aibă asta sub control cât ai clipi.
Ai crede că atunci când un lunetist antrenat e martorul unei asasinări, totul e clar.
Aş putea spune acelaşi lucru despre avocata Statelor Unite.
- Sunt prea scundă ca să văd ceva. - Mă nelinişteşte că n-am auzit focul.
- Era o mulţime gălăgioasă. - Nu era aşa gălăgioasă.
- Un amortizor? - Nu, trebuie să fi fost la distanţă.
- Dar acoperişul de vis-a-vis? - Am vorbit cu cei de la SWAT.
Erau doi lunetişti pe acoperiş, cu M24 standard.
Crezi că era unul din băieţii buni?
O să verificăm armele, dar n-am găsit niciun cartuş.
Dar microfoanele instalate de poliţie în oraş ca să capteze sunetele împuşcăturilor?
Da, adică sistemul Shot Spotter? Da, am depus o cerere la poliţie,
o să trimită înregistrările la Jeffersonian. Am chemat şi un martor.
- Pe cine? - James Kent.
Tatăl sărmanilor băieţi pe care Groparul i-a îngropat de vii?
- Era acolo şi privea. - E o listă lungă cu cei care o voiam moartă.
Ştii cine-mi vine-n minte? Tatăl drului Brennan.
- Max? - A mai tras în femeie.
Poate s-a enervat când a auzit "recurs".
Credea că trebuie să vă ţină în siguranţă. Ca un salvamar.
Uite ce. Se pare că e Mexic, dar o să-l trec pe listă.
- Şi dacă tot te apuci, trece-te şi pe tine. - Pe mine? Stăteam chiar lângă tine.
Nu-ţi face griji, cherie. Ţi-am spus că n-am putut vedea nimic.
Cred că glumeşti. Serios acum!
...imbecil reprimat şi imatur perorând teorii abstracte unor oameni cărora nu le pasă.
Toţi ştiu care-i veriga slabă.
Dacă depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
...depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
- Da? - Salut.
- Te simţi bine? - Sunt bine.
- Eu ar trebui să te-ntreb asta. - Da, sunt bine.
Tu eşti cel care a trebuit să facă duş.
Sunt conştient că am fost martorul unui eveniment traumatic,
dar pentru un oarecare motiv, fie că e o disociaţia ca la carte
începutul unei tulburări de stres post-traumatică, mă simt uşurat.
- Ai supravieţuit. - Da, dar e mai mult de atât.
Sunt doar... fericit că Heather Taffet nu mai poate face rău nimănui.
- Înţeleg. - M-am gândit la ceva.
Nu crezi că glonţul îmi era destinat mie, nu?
A cerut să fiu prezent acolo.
Sweets... cine a făcut asta, ţintea un singur lucru.
Capul lui Taffet. A tras direct la ţintă. M-ai înţeles?
Bine. Ia-ţi liber azi, da? Odihneşte-te.
N-ai nevoie de ajutorul meu la investigaţie?
Dacă voi avea, vei fi primul pe care-l voi suna.
Bine. Mulţumesc, agent Booth.
Poţi închide uşa?
- Da. - Mersi.
Toţi ştiu care-i veriga slabă.
Dacă depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
Glonţul cântărea 12 grame şi era făcut din cupru pur.
Hodgins a găsit doar urme de plumb.
- Asta e baza glonţului? - Da, ce a mai rămas din ea.
Ce sunt crestăturile astea?
Cam spune că n-au legătură cu balistica internă, dar asta e tot ce ştim.
Poţi face ceva ca să determini forma originală a glonţului înainte să fie tras?
Adică dacă-l pot de-turti?
Da, trebuie de-turtit.
Bine, pot aproxima, bazându-mă pe proprietăţile metalice şi greutatea totală.
- Asta te va ajuta? - Da.
Bine.
Crezi că tata a ucis-o pe Taffet?
- De ce te-ai gândit la asta? - Booth l-a trecut pe lista de suspecţi.
E o posibilitate.
Heather Taffet se-ndrepta spre un recurs.
Tata nu i-ar fi permis să fie eliberată, fiind îngrijorat pentru siguranţa mea.
Scumpo, Max n-a făcut asta.
Nu e în Tailanda? Nu-ţi face griji pentru asta.
Sunt sigură că sunt destui oameni care vor s-o ucidă, chiar aici în oraş.
27 de criminali acuzaţi, închişi când era procuroare, acum eliberaţi condiţionat.
Apoi sunt 22 de membri ai familiilor victimelor,
86 de avocaţi cu care a avut de-a face la tribunal.
- Unul din ei lucrează chiar lângă tribunal. - Agent Booth, James Kent a venit să vă vadă.
Sper că nu v-am lăsat să aşteptaţi.
- Nu, e-n regulă. - Luaţi loc.
V-am văzut azi la locul crimei.
Da, multe din familiile victimelor erau acolo.
Stăteam toţi împreună.
- Unii din noi trebuia să depună mărturie. - Cred că nu va mai fi nevoie.
- Nu, nu. - Ce credeţi de asta?
Ce cred de asta?
Femeia aia mi-a îngropat copiii de vii.
Nici n-am putut să le identific cadavrele.
Asta cred eu despre asta.
Vă înţeleg pierderea, dle Kent,
dar majoritatea martorilor prezenţi azi...
au fugit când au văzut că Taffet a fost împuşcată.
- Da, şi? - Şi dvs aţi rămas pe loc.
Am împietrit pentru că nu ştiam ce naiba se-ntâmpla.
- Sau pentru că ştiaţi că s-a sfârşit. - Ai înnebunit? Cum...
- Aveaţi o cameră video în mână. - Da.
Credeam că de asta m-aţi adus aici.
Cum aţi spus, eram chiar acolo, am înregistrat totul.
Uite panoul meu după care să reconstruieşti rănile cauzate de o armă asupra craniului.
Aş prefera să creez cu acurateţe o reprezentare a şocului hidrostatic.
Reconstrucţia ne poate arăta cum a explodat capul.
Da. Ca să uşurăm examinarea, baza ar trebui să se rotească.
O să-i punem capul Groparului pe o tavă rotativă?
Da.
- Brennan. - Bună, Tempie, sunt eu.
- Tată, unde eşti? - Sunt în Maui.
În vacanţă, odihnindu-mi puţin sufletul obosit.
Dar am auzit totul despre hoaşca aia bătrână.
- Te referi la Gropar? - E peste tot la ştiri.
- Deci nu eşti tu criminalul? - Ce?! Nu.
- Eşti pe lista de suspecţi. - Nu crezi c-am făcut-o eu, nu?
Trebuie s-o iau în considerare dacă nu-mi poţi da dovezi cuantificabile.
- Îţi pot da dovezi. - Că erai în Maui în momentul crimei?
Nu, eram... sunt în New Hampshire.
Am întâlnit o femeie în Cape Cod, dar avea un soţ. Sigur ştii ce-a urmat.
Cum să te cred? Tocmai m-ai minţit.
Vreau să-ţi arăt ceva, când ai puţin timp liber.
Tată, scuze, trebuie să-nchid. Angela vrea să-mi arate ceva.
Bine, bine. Te iubesc, da?
- Spune-le că nu eu am făcut-o. - Pa.
Sigur am găsit momentul impactului chiar acolo.
Da, focul sigur a venit din sud, sud-vest.
- Eu n-aud nimic. - Da, lunetistul sigur era departe.
- Bună. - Ce faci aici? Credeam că asamblezi un cap.
Trebuie să vă arăt ceva important.
- Acela e glonţul? - .338 Lapua Magnum.
Da, Angela a făcut o aproximare bazându-se pe clasicul
profil aerodinamic Sears-Haack.
N-ar trebui să fie din cupru pur, şi n-ar trebui să arate aşa.
- Şi ce dacă arată aşa? - E făcut pe comandă.
- A fost fabricat de cineva. - Un glonţ fabricat manual?
- Nu-mi pare a fi un tată furios. - A fost un asasin profesionist.
Mă tot gândesc cât de groaznic trebuie să fie să-ţi vezi copil crescând
şi apoi să-l pierzi din cauza cuiva ca Heather Taffet.
Când vom afla cine a împuşcat-o, o să-i trimit un coş cu cadouri.
- Hodgins... - Ce?
- Nu crezi că exagerezi puţin? - Coşul cu cadouri?
Nu, scumpule, atitudinea ta.
Sugerezi că ai recompensa un criminal pentru o crimă.
În cazul ăsta, da. L-aş duce în Mexic.
Angie, Heather Taffet m-a îngropat de viu.
Ce vrei să spun?
- Te-nţeleg. - Mulţumesc.
Dar lipsa ta de sensibilitate mă-ngrijorează puţin.
- Poate ar trebui să vorbeşti cu Sweets. - Trebuie.
Trebuie să văd ce face, să mă asigur că e-n regulă.
Nu, nu la asta mă refer.
Tatăl copilului meu nu poate ierta o asasinare.
- Nu-i aşa? - Copilul ţine cu mine.
Doamne.
Orificiul de intrare e aproape curat
şi e localizat aici, în osul perital stâng, la doi centimetri deasupra suturii.
Dar, orificiul de ieşire, asta e o altă problemă.
Pare să fie aici, în dreapta parietalului, dar e greu să mă pronunţ.
Ar trebui să ne ajute să stabilim traiectoria, aşa că hai să ne uităm la imagini.
Poftim.
Cât de înaltă era Heather Taffet?
- 1,64 m. - Bine.
- Vântul n-ar fi un factor? - Nu de data asta.
A lovit zidul la peste 305 m/secundă.
Da, dar ar trebui să fie, ca să nu ţintească mulţimea şi camioneta.
Da, ăla nu e cine ştie ce unghi.
- A tras de foarte departe. - Nu cred că Max poate face asta.
Cred că Booth ar trebui să-l scoată de pe lista aia.
- Spune-o, soro. - Max!
- Ce mai faci, Angel? - Numele meu e Angela.
Angela, desigur, dar tot eşti un înger.
Cred că ştiu de ce eşti aici.
Nu ca să-mi apăr reputaţia. Asta a trecut de mult timp.
Nu-mi pasă ce crede nimeni, asta dacă nu e vorba de fiica mea.
Dr. Brennan s-a dus să se-ntâlnească cu agentul Booth.
- Dar ar trebui să se-ntoarcă. - Ştii ce? O prind din urmă în parcare.
Dar ca să ştiu...
Booth şi Tempie... sunt...?
De fapt, nu.
Nu-mi vine să cred.
Booth s-a îndrăgostit de altcineva?
- Numele ei e Hannah Burley. - Îmi sună cunoscut.
E corespondentă de ştiri.
Da, da, fata aia.
Eşti mult mai drăguţă ca ea. Şi mai deşteaptă.
- Ştiu. - Îmi pare rău, scumpo.
- De ce-ţi ceri scuze? - Am crezut mereu
că tu şi Booth veţi trece de prostii şi veţi fi împreună.
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Stai, înainte să uit...
- Biletul tău de avion? - Mai sunt şi alte chitanţe,
una pentru un motel şi chitanţe de la restaurant şi un permis pentru schi.
N-ai ucis-o tu pe Taffet.
Nu, dar nu voi putea dormi noaptea până nu mă vei crede.
Te cred, dar trebuie să vorbeşti cu Booth.
Nu, nu vreau să am de-a face cu FBI-ul.
Tu mă crezi, deci nu e doar cuvântul meu.
E şi al tău.
Spune-i lui Max că "beat în New Hampshire" nu e un alibi oficial.
- Dar are chitanţe. - Pentru bani gheaţă.
Ştim cu toţii că Max are alibiuri creative.
Tatăl meu e un ţintaş obişnuit.
Crezi că e capabil să facă asta?
Fiecare om are o altă limită pentru abilitatea de a ucide.
- Nu, vorbesc de îndemânare. - Nu ştiu.
- Nu ştim niciodată adevărul despre Max. - Şi rămâne pe lista de suspecţi?
Ştiu că e greu pentru tine, dar trebuie să iau în considerare totul. Da, Bones?
Groparul stătea
cam pe... aici, da?
- Eu sunt ea, tu eşti Sweets. - De ce sunt eu Sweets?
Pentru că, Bones, doar fii Sweets.
- Bine, poate aşa? - Dă-te înapoi.
- Pe aici? - Sigur ai dreptate?
- E foarte aproape. - Potrivit diagramei, 1,2 m.
Judecând după conul traiectoriei,
focul a fost tras de undeva de acolo.
Are sens. Statler & Harmon.
- Ce e asta? - Birourile de avocaţi de la etajele de sus
ale acelei clădiri.
Unul din suspecţii noştri lucrează acolo... tipul ăsta, Harvey Morster.
A fost în Marină în războiul din Golf. A fost expert lunetist.
- E avocat? - Era. Acum e asistent.
Taffet l-a scos din Barou.
Ce crezi? E lunetistul nostru?
- Harvey Morster n-a făcut-o. - Are un alibi?
- N-am întrebat. - Atunci de unde ştii?
Ştiu pur şi simplu.
E uimitor. Fiecare punct reprezintă un microfon?
Da, setat să ignore orice zgomot ambiental
dar să capteze orice foc de armă.
- Ăsta e focul de armă? - Senzorul acustic are o rază de 1,6 km.
Ştim doar că s-a tras de undeva din raza aceea.
Exact. Acum alege un alt microfon.
Serios? E foarte departe de locul crimei.
- Booth a spus că s-a tras de la depărtare. - Bine.
Ai dreptate. Acum trebuie doar să desenăm un alt cerc şi să facem triangulaţia.
Şi unde cele două se intersectează e sursa focului de armă?
Da. La aproape 1,4 km de locul crimei.
- E posibil? - Nu ştiu.
Poate de asta poliţiştii au spus că rezultatele nu sunt concludente.
O să le compar cu traiectoria şi vom vedea ce aflăm.
O să-mi ia ceva, dar cred că pot afla adresa.
Greşeşte. Căutăm un lunetist profesionist.
- Îi spui? - A fost expert lunetist.
Poate că ţintea bine ocazional, dar era agitat şi transpira abundent.
Nu poţi exonera un om pentru că transpiră abundent.
Sweets... ajută-mă.
- Ce ştiu eu? - Ce ştii tu?
Ştii profilul. Spune-i.
Agentul Booth are dreptate. Majoritatea lunetiştilor antrenaţi sunt metodici,
controlaţi, curaţi, răbdători, gata să ucidă în circumstanţe acceptabile moral.
Nu, nu, un lunetist nu ia decizii morale, da?
E doar cel care apasă pe trăgaci.
Sperând că ţinta e o ameninţare la adresa oamenilor nevinovaţi.
Da.
- E o crimă din răzbunare? - E mai mult de atât.
Un lunetist începător ar trece printr-un proces de transformare
în lupta sa pentru a-şi dezvolta identitatea profesională.
Cred că, în cazul persoanei pe care o căutăm, procesul a fost distrus.
- Bine lucrat, Sweets. - Bine, dar încet.
Haide, nu-l poţi învinovăţi că nu e într-o formă de 10.
- Ai nevoie de timp să te aduni? - Serios, sunt bine.
Da? Chiar şi-n cele mai bune circumstanţe, forma mea de 10 e de fapt de 8.
- Haide, asta nu e adevărat. - Mă simt bine, serios.
Laboratorul a comparat înregistrările Shot Spotter cu traiectoria.
Am aflat adresa.
Dră Leveque, FBI.
Dră Leveque? Deschide. FBI.
Are sonerie.
Ştii că femeia care locuieşte aici e escortă?
Adică prostituată? Soneria.
- Nu cred că e aici. - E-n regulă.
- Ce, acum spargi broasca? - Am un mandat.
E cineva acasă?
Nu...
Nu văd tribunalul.
Da... asta pentru că nu ai astea.
Dacă poate trage fără pobleme la ţintă,
doar cel mai bun lunetist din lume poate fi capabil să tragă.
Vorbeşti de tine? Deoarece deţii recordul pentru cea mai lungă distanţă, aproape 1 km.
Nu mă refer la mine... şi a fost peste 1 km.
Da.
Se trage fără probleme. Max putea face asta.
Pare că masa a fost târâtă aici.
- Îţi miroase a ceva? - Cum ar fi?
- Soluţie de curăţat. - Nu. Da.
Urmele. Uite ce, lunetistul...
a târât masa aici... ca să se poziţioneze.
Da.
Lunetistul nu a ales... apartamentul acesta doar pentru privelişte.
Sigur a făcut-o... pentru provocare.
- Avea ceva de demonstrat. - Era lunetist, şi tu eşti la fel.
Membrii de elită a unei comunităţi restrânse mereu se intersectează.
Sigur îl cunoşti pe cel care a făcut asta.
- Îl cunosc. - Booth... cred că trebuie să vezi asta.
Dacă nu-mi reuşeşte recursul, mor.
Dar tu eşti forţat să trăieşti zi de zi ca un imbecil reprimat şi imatur
perorând teorii abstracte unor oameni cărora nu le pasă.
Toţi ştiu care-i veriga slabă.
Dacă depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
Bine. Nu...
- Bună. - Ce cauţi afară din laborator?
Vreau să vorbesc cu tine. Apropo, mă bucur că eşti bine.
Eşti bine, nu? Eram îngrijoraţi pentru tine.
N-aveţi de ce să fiţi îngrijoraţi.
Super. Am nevoie de opinia ta profesională în legătură cu ceva.
Bine.
Am unele sentimente puternice legat de ce s-a întâmplat ieri.
Greşesc că sunt fericit?
- Bucuros că Taffet e moartă? - Da.
N-am nimic împotrivă.
De fapt, e cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat săptămâna asta.
Dar Angela, nu ştiu, crede că mi-am ieşit din minţi.
Da. Nu, nu.
Ceea ce simţi nu e neobişnuit.
Victima deseori are sentimente contradictorii după.
Se simt vinovaţi sau uşuraţi, sau...
într-un fel chiar... hai să nu-i spunem plăcere...
Hai să-i spunem plăcere.
...plăcere când infractorul e adus în faţa justiţiei.
Crezi că Heather Taffet a primit ce merita?
Tu crezi?
- Da. - Şi eu.
- Mă simt mai bine, Sweets. - Dar te-ai simţit bine de prima dată.
M-am simţit bine că Taffert e moartă. Mă simt şi mai bine că soţia mea a greşit.
Mersi, amice. Mi-eşti de mare ajutor.
- Dacă aşa crezi. - Ne vedem mai târziu.
Bine.
N-am văzut nicio probă care să dovedească
că persoana care a ucis Groparul a ucis şi victima asta.
Vrei să spui că lunetistul căuta un loc de unde să tragă
şi s-a întâmplat să dea peste o fată moartă, într-o cadă plină de leşie?
Întrebarea ta socratică e un argument puternic.
Se confirmă... Tracy Leveque, escortă, 29 de ani.
Nimeni nu ştia că dispăruse. Iar asta nu e leşie.
Ce e?
Ştim cine a ucis-o pe dra Leveque?
Atlasul e fracturat.
Poate... şi-a frânt gâtul când a aruncat-o în cadă.
Nu, un obiect subţire, ca un cuţit,
a fost inserat între craniu şi atlas,
secţionându-i capul de coloană.
- Pare groaznic. - De fapt, n-a depus niciun efort.
A înjunghiat-o, a răsucit.
- Să fac un mulaj ca să identificăm arma? - Da, te rog.
Hodgins a determinat când a murit?
Hodgins... Ce se-ntâmplă?
Priveşte atent.
Soluţie pentru destupare super concentrată în formă de cristale, e o chestie caustică.
- Obişnuita soluţie, nu? - Da.
E o combinaţie de hipoclorit de sodiu, hidroxid de sodiu, hidroxid de potasiu,
cunoscut şi ca potasă caustică.
Bine că s-a terminat experimentul, altfel aş fi avut nevoie de ventilaţie aici.
De ce facem un experiment periculos şi irelevant?
Dr. Brennan m-a rugat s-o ajut să determin când a murit
determinând cât de repede a dizolvat-o soluţia pe dra Leveque.
Folosită conform instrucţiunilor, cum trebuie,
chestia asta dizolvă un hot dog de 56 gr. la fiecare nouă minute.
- E un hot dog acolo? - Da, era.
- Cât cântărea victima? - O escortă de 54 kg fără oase,
împărţit la un hot dog de 56 gr. la fiecare nouă minute.
- Înseamnă... 144... - Şase zile.
Şase zile? Recursul a apărut în ziar abia cu o zi înainte.
Atunci cum a aflat de el?
- Tot cred c-a fost cineva din interior. - N-am eliminat asta.
Lasă lista de suspecţi. Hai să chemăm persoanele
de la est de Mississippi, care puteau să tragă.
- Indiferent de alibi, deja am făcut-o. - De câţi oameni e vorba?
- Şase. - Îi cunoşti personal?
Pe absolut toţi.
Iartă-mă, cherie. Nu-mi place să te iau prin surprindere când ai fost traumatizat.
Nu. Agentul Booth m-a rugat să verific trecutul psihologic al celor şase suspecţi.
Dar uită-te arătând de parcă un hamster face ture prin capul tău.
Ştiam eu.
I-am spus judecătorului că dementa aia o să te dea peste cap.
Dacă nu-mi reuşeşte recursul, mor.
Dar tu eşti forţat să trăieşti zi de zi ca un imbecil reprimat şi imatur,
perorând teorii abstracte unor oameni cărora nu le pasă.
Toţi ştiu care-i veriga slabă.
Dacă depui mărturie la recurs, voi fi eliberată.
- Ştii ce făcea, nu? - Strategia ei era să ajungă la mine.
Şi să te dea peste cap, cherie. Când termina cu tine,
nu te-ai fi putut duce să depui mărturie, nici dacă încercai.
Ai dreptate. N-aş fi putut.
Are sens.
Niciodată n-am fost atât de speriată...
...ca atunci când capul ei... s-a făcut ţăndări.
Nu spune nimănui...
M-a dat peste cap.
Da?
Suntem oameni, cherie.
Tu eşti un expert la Biroul Federal de Investigaţii.
- Acum, cine e Heather Taffet? - O criminală în serie moartă.
Ai dreptate. Dr. Brennan i-a asamblat capul, învârtindu-se ca un pom de Crăciun.
S-a terminat. Nu ne mai poate răni pe niciunul.
Ştim că Tracy Leveque a fost înjunghiată
în partea superioară a coloanei, secţionând-o.
Ucigaşul a folosit mâna stângă, învârtind în sensul invers al acelor de ceasornic.
Mâna stângă? Ai spus că a tras cu dreapta.
Da, dar foarte rar un lunetist înjunghie pe cineva.
Nu e o crimă de natură intimă.
Manevra a fost rapidă şi chirurgicală.
- Foarte puţin sânge. - Ca lupta de gherilă israeliană.
Credem că arma poate fi un cuţit de vânătoare cu lama ascuţită.
Căutăm un ambidextru, antrenat în Israel, vânător, asta spui?
- Exact. - Se restrâng căutările.
William Preston... Dallas, HRT.
L-am cunoscut în Afganistan.
- Bill. - Seeley.
- Simplă, nu? - Sigur.
Bill, urăsc să te aduc aici în circumstanţele astea.
Ba deloc. Mă vrei aici.
Dacă n-ai vrea, aş fi la jaful unei bănci în Austin acum.
Hai, Bill, asta nu e ceva personal. Ţi se vede antrenamentul.
Cunoşti arma, vânezi.
- Da, ştii cum sunt antrenat, nu mă placi. - Nimeni nu te place, Bill.
Am un alibi, Seeley.
Eram în misiune.
Amândoi ştim cine a făcut asta.
Bine, nu te-nvinuiesc.
Era un prieten. A fost mentorul meu timp de 10 ani.
Nu voi fi cel care arată cu degetul.
- Jake Broadsky nu e suspect. - Haide.
Cine altcineva putea trage? Ori a fost el, ori tu.
A fost instructorul tău, lupte de gherilă. Da.
Apoi am mers împreună la Dallas HRT.
Mi-a fost ca un frate până în ziua în care a dispărut.
- Încă ţii legătura cu el? - Nu. Tu?
Nu. Din câte ştiu eu, nimeni.
Da, toţi am vrea să credem că s-a retras undeva, fericit.
Dar tipii pe care-i ştiu, alţi lunetişti, uneori primesc ceva la poştă.
- Chestii care ştim că-i plac. - Cupru.
Da, ca asta.
Să fure o identitate nu-nseamnă nimic pentru el.
S-ar distra pe seama asta. Ştii că poate vâna.
Ştii că-i place să ucidă.
Ştii că am dreptate.
Jacob Ripkin Broadsky a antrenat contra-lunetişti în Golf,
apoi a trecut la unitatea de salvare a ostaticilor în Texas.
Un an mai târziu, superiorul său l-a acuzat că a tras prea repede într-o luare de ostatici.
- A ucis pe cineva? - Nu.
Era un infractor mascat, dar nu ni se dăduse undă verde.
- Noi numim asta crimă. - Broadsky a susţinut că îşi făcea treaba.
A spus că a făcut asta, citez "ca să salveze viaţa ostaticului."
- Mulţi colegi au fost de acord cu el. - Dar oficialii?
- A dispărut înainte să fie acuzat. - Unitatea sa l-a numit "Mâna Domnului."
Făcând aluzie la judecata sa şi abilitatea de a acţiona în afara limitelor.
Nu aia era treaba sa. Ar fi trebuit să aştepte să se dea undă verde.
- Credea că face ceea ce trebuie. - Te bucuri c-a făcut-o, nu?
- Nu, e impardonabil. - Dar îl admiri.
Crezi în două lucruri. Se numeşte disonanţă cognitivă.
Nu, îl înţeleg.
- Sunt ocupată. Spune repede. - Ce s-a întâmplat cu tine?
Caroline a ţipat la mine.
Am găsit ceva la un posibil alias... Gary Gray.
E un celebru lunetist britanic.
Care a murit acum o sută de ani, dar cumva a creat un cont bancar ieri,
ca să încaseze un cec de două milioane de dolari, la câteva ore după crimă.
- Cine i-a scris cecul? - Nu ştiu.
Dar James Kent a retras aceeaşi sumă ieri.
James Kent, e tatăl a două din victime.
Două milioane de dolari e recompensa pe care a vrut-o ea pentru băieţii lui.
N-am ucis pe nimeni, agent Booth.
Da, dar l-ai plătit pe cel care a făcut-o. Vezi asta?
E semnătura ta pe cec.
Am dreptate? I-ai dat două milioane de dolari?
Asasinul tău plătit a ucis o femeie nevinovată.
Groparul n-a fost singura victimă. Tracy Leveque, ea n-a făcut rău nimănui.
N-am ştiut nimic despre asta.
A fost ucisă ca să-i intre în apartament.
A făcut singur asta.
- Cine e? - Nu ştiu.
Eşti arestat pentru complicitate la crimă.
- În locul tău, aş coopera. - Nu-i ştiu numele.
- Cum arată? - Nu l-am văzut!
Am lăsat cecul într-o toaletă dintr-un parc.
- Nu l-ai întâlnit? - Nu faţă-n faţă.
- Cum l-ai găsit? - El m-a găsit pe mine.
Am primit un telefon.
Un bărbat mă-ntreabă dacă-l plătesc cu două milioane de dolari s-o ucidă pe Taffert.
- El a ales victima? - Da. Şi a pus preţul.
Şi m-am gândit că de ce nu.
Doar face un serviciu societăţii.
Groparul mi-a ucis fiii.
L-am plătit. M-am bucurat s-o fac.
Un martor l-a văzut pe Broadsky la ştiri. Jură că l-a văzut într-un magazin de arme pe I-64.
- Pare a fi în mijlocul lui nicăieri. - Îi place acolo.
- Îi place să se-ascundă, să vâneze. - Istoria sugerează
că celebrul asasin caută azil într-o altă ţară.
Nu, tipii ăştia sunt fugari. Tipul ăsta, e-n ofensivă.
- E posibil să cercetăm zona? - Pădurea blochează vederea.
- Proprietarul locului. - Da. Mersi.
Am verificat cele 60 de proprietăţi private din acea zonă.
- Dacă recrutăm voluntari pentru căutare? - Ca atunci când căutăm probe?
Când căutăm copii dispăruţi, da, dar pentru căutarea unui om care a ucis...
- Inamicul public numărul unu, mă-ndoiesc. - Ce e?
Broadsky a cumpărat teren... la 10 acri depărtare de autostradă.
Sub numele unui alt lunetist?
"Seeley Booth."
Asta e-ntre noi doi.
Seeley Booth!
Să-ţi văd mâinile, Jake.
- Unde ţi-e arma? - Nu de asta sunt aici.
Voiam să vorbim.
- Mă bucur să te văd. - S-a terminat, Jake. Amândoi o ştim.
Ce trebuie să fac ca să te arestez?
Nu poţi face nimic. Nu fără un mandat.
Şi eu sunt cu ochii pe tine, Seeley.
- De ce ai ucis-o pe Taffert? - N-am făcut-o.
Dar îl felicit pe cel care a făcut-o.
Dar Tracy Leveque? N-a făcut nimic nimănui.
Victimă colaterală. Poate că a fost avertizată să stea departe şi n-a ascultat.
Ar trebui să plec. Voiam doar să te salut.
Stai, Jake... putem rezolva cumva.
Suntem la fel, Seeley. Amândoi vrem să facem ce e drept.
Stai... Jake. Te avertizez.
Hai. Sari gardul.
Nu aştepta mandatul.
N-am nevoie de mandat. Proprietatea e al lui Seeley Booth.
Hai. Trage.
Te cunosc de mult timp, Seeley.
Niciodată n-ai ales să ucizi pe cineva, nu dacă era o umbră de-ndoială.
A plecat. N-am fost pregătit pentru teren. Eu...
L-am urmărit, am căzut, m-am rănit la picior şi mi-am dislocat umărul în explozie.
- Ar fi trebuit să mă aştepţi. - Credeam că pot vorbi cu el.
Jake pe care-l cunoşteam... ar fi făcut ceea ce trebuie.
Nu te mai învinovăţi.
Ce? A distrus toate probele când şi-a aruncat în aer rulota.
Tot avem un caz. Chiar dacă am fi trimis cavaleria, am fi deschis focul,
am avea de-a face cu un dezastru.
- Nu voiam să dezamăgesc pe nimeni. - Poate că nu l-am prins azi,
dar o vom face... promit, cherie.
Pare foarte captivant. Mi-aş dori să fi fost acolo.
- Probabil e mai bine că n-ai fost, Max. - Chiar credeam că tu ai făcut-o.
Mă bucur să ştiu că sunt tot suspect.
Apreciez asta, mersi. Mulţumesc foarte mult.
A venit taxiul. Mă-ndrept spre aeroport.
- Te conduc. - Mereu e-o plăcere să te revăd, Max.
- Plăcerea a fost de partea mea. - Am rapoarte de făcut.
- Ne vedem. - Da.
- Tempie, vreau să-ţi mulţumesc. - Pentru ce?
Am venit aici pentru că voiam să mă crezi, şi ai făcut-o.
Ai fost exonerat de probe.
Dar chiar dacă nu erai, eu...
- Te credeam. - Da?
Asta voiam să aud.
Stai, am ceva pentru tine. Aproape că uitasem.
O cochilie din Maui? Credeam că eşti în New Hampshire.
De fapt, e de ceramică.
Am luat-o după amiază din mall-ul din faţa Muzeului de Istorie Naturală.
- Ţi-au pictat numele. - Ce sunt găurile astea?
Pentru periuţe de dinţi.
Ascultă.
- Merge. - Ştiu ce vei spune.
Acela nu e oceanul. E sângele care urcă spre creier.
Mereu mi-ai spus că e oceanul.
- La revedere, scumpo. - Pa.
Aşa!
La aeroport.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro