Scoate-ţi bluza ! Scoate-o, haide !
Vrei să ţii tu cârma, puştoaico ?
- Pe bune ? - Da, haide.
Haide, haide !
- Dumnezeule... - Ia copiii de pe punte, imediat !
Susan ! Repede !
Toată lumea să fie atentă la mine ! Trebuie să părăsim puntea imediat !
La ce te uiţi ?
Toată lumea să treacă în spatele vasului ! Executarea !
Haideţi ! Mişcaţi-vă !
Ep. 17 - "Powa Maka Moana" - "Pirate" Original Air Date on February 14, 2010
Transcript: elderman / www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Traducerea şi adaptarea BMC
Enjoy !
- Să oprim aici. - Nu, nu...
Acostamentul e prea îngust, încă şase metri şi e bine.
Dacă mai împing şase metri, voi face întindere.
- Ce, vrei să ţii tu de volan ? - Cum ?
Dacă vreau să ţin de volan ? Nu, nu vreau să ţin de volan.
Vreau să împing în continuare la deal bucata asta de metal de trei tone,
la 35 de grade Celsius. Asta vreau să fac.
Nu, nu vreau să ţin de volan. Da, voi ţine eu volanul, mulţumesc.
15 kilometri...
15 km ! Ai lucrat la rabla lui taică-tu timp de şase luni,
şi nu s-a deplasat decât 15 km. Sunt foarte impresionat.
E o maşină clasică şi astfel de maşini sunt temperamentale.
- Temperamentale ? - Exact ca tine.
Nu, nu... Asta e o scuză. O scuză pentru jalnica întreţinere a maşinii, prietene.
Înţelegi ? Asta e o maşină. N-are cum să fie "temperamentală".
E un produs ! Când nu mai funcţionează, îţi iei altul.
- Pricepi ? - Ce s-a întâmplat cu tine, omule ?
Unde ţi-e latura sentimentală ? Nu ai pic de suflet.
Eu n-am o latură sentimentală.
Şi chiar de-aş avea, ar fi rezervată fiinţelor umane, nu maşinilor proaste.
Clasice, nu proaste.
Da. ştiu. Ce e clasic pentru unul e o bucată de metal pentru altul.
Mulţumesc foarte mult, Socrates.
Băieţi, aveţi nevoie de ajutor ?
El are nevoie de ajutor. Eu vreau doar o tractare.
Unde vreţi să fie lăsată ?
La secţia Pazei de Coastă.
Cum nu s-au întors, Paza de Coastă a organizat azi-dimineaţă o căutare.
Când, în sfârşit, au localizat vasul din aer,
nu mai era niciun pasager,
iar pe punte li s-a părut că sunt două cadavre.
Numai două ? Ce s-a întâmplat cu ceilalţi 12 ?
Se vede vasul.
- Steve. - Da.
Văd trei răni prin împuşcare, se pare că e vorba de armă automată.
A doua victimă a primit două gloanţe în torace.
Tipul pare a fi din partea locului. Ar putea fi tongan.
Dacă e aşa, ar putea fi mâna piraţilor tongani.
În ultima vreme, se află pe toate listele urmăriţilor general,
acuzaţi că atacă vasele închiriate, de-a lungul coastei.
Da, am citit şi eu,
dar au fost atacuri la întâmplare: vase mici, bărci cu pânze.
- Jafuri. Nimeni n-a fost ucis. - Sau răpit.
Nu uitaţi că avem 12 pasageri dispăruţi.
Dar dacă ai dreptate, aceşti indivizi au trecut la un nivel superior.
- Priviţi: Căpitanul era înarmat. - Cu toate atacurile din ultima vreme,
- ar fi fost prost să nu fie. - Exact.
După poziţia cadavrelor, se pare că a fost un schimb de focuri.
Căpitanul a ripostat atacului,
- murind amândoi. - Steve. Ia priveşte.
Ce ai găsit ?
Cei patru atacatori.
- Şi o barcă. - Bine.
Stabilizaţi imaginea, apoi sporiţi-i calitatea.
Vedeţi dacă putem obţine o imagine mai bună decât asta.
Între timp, trebuie să remorcăm acest vas la ţărm,
pentru ca echipele de laborator să-l cerceteze amănunţit.
Totul s-a întâmplat aşa de repede !
Eram pe vas şi... în clipa următoare, ne-am trezit că veneau spre noi.
Erau doar nişte liceeni, în vacanţa de primăvară.
Spuneţi-mi, vă rog, că n-au murit.
Tu cum ai reuşit să scapi, Susan ?
Ne-au remorcat la un alt vas şi ne-au obligat să urcăm pe el.
Unul dintre copii s-a rănit, aşa că a trebuit să fie dus pe braţe.
Iar când agresorii îl transportau, eu... m-am strecurat sub punte.
Mă simt groaznic, pentru că eu am fost instruită să pun pasagerii pe primul loc...
... iar eu m-am panicat. Eram speriată,
nu mai judecam.
E perfect firesc să fii speriată într-o astfel de situaţie.
Susan, îţi aminteşti ce fel de arme aveau atacatorii vasului ?
Arme automate, cred.
Îţi voi arăta câteva tipuri diferite de arme,
iar tu îmi spui dacă le-ai mai văzut, de acord ?
- Asta era. - Asta de aici ?
- Da. - AK-47.
Dacă mai există ceva, oricât de neînsemnat ţi s-ar părea,
care crezi că ne-ar ajuta să-i prindem pe aceşti indivizi...
În timp ce stăteam ascunsă, i-am auzit scotocind prin bucătărie.
Aşa că... am crăpat uşa puţin,
şi l-am zărit puţin pe unul dintre ei.
Pe el l-ai văzut ?
Tipul pe care l-am văzut era austronezian, dar era mai slab.
Aceeaşi nuanţă a pielii...
- Nu e mare lucru, ştiu asta... - Nu. E suficient. E perfect.
Susan, îi vom găsi pe copiii ăia... Îi vom găsi.
Ai grijă...
Chin Ho Kelly.
Ai grijă ca nicio echipă de ştiri să nu dea vreo informaţie
care ar putea compromite acest caz.
- Am înţeles. - Atenţie...
- Atenţie ! - Susan !
E în regulă, e logodnicul meu.
Slavă Cerului că eşti teafără !
Mulţumesc.
Am stabilizat imaginea de pe mobil, dar fiţi pregătiţi...
... calitatea nu e deloc bună.
Am obţinut doar câteva cadre bune cu doi dintre atacatori,
iar ambii aveau pe faţă măşti de schi.
Dar adun informaţii biometrice,
pentru a putea face comparaţii când se iveşte un suspect.
Frumos...
Poliţia Honolulu a obţinut de la agentul de turism lista pasagerilor,
le-a verificat numele: toţi sunt de pe continent, Coasta de Est, liceeni.
Unii din ei au urmat aceeaşi şcoală şi au venit împreună cu avionul,
dar nu există caziere sau dosare de delicvenţă juvenilă nearhivate,
nimic care să indice că n-a fost un atac la întâmplare.
Tocmai am vorbit la telefon cu FBI-ul.
Vestea bună: copiii sunt încă în viaţă.
Vestea proastă: au fost răpiţi.
Acum două ore, părinţii au început să primească cereri de răscumpărare,
a fost anunţat FBI-ul,
dar dna guvernator, delicat, i-a oprit din elan.
Doreşte ca noi să ne ocupăm de caz pentru că noi am fost primii implicaţi.
Bun. Cum rămâne cu răscumpărarea ?
E de 20 de milioane de dolari.
Da. Fiecare părinte a primit un apel pe mobil. Acelaşi apel pentru toţi.
Şi, spre deosebire de tine, când mâncăm împreună,
nu-i interesează cine şi cât plăteşte fiecare, ei doar vor banii şi atât.
20 de milioane... Cineva a ştiut că părinţii au banii ăştia.
Da, e foarte probabil ca aceşti copii să fi fost vizaţi.
Sau a dat norocul peste piraţii noştri. Şi-au dat seama pe ce au pus mâna,
şi au hotărât să pluseze la o sumă ameţitoare.
Vreau să vorbesc cu părinţii.
Primul cuplu tocmai a aterizat. Au primit apelul pe Coasta de Vest.
Celelalte sunt în avion, vin încoace.
Bine. Zi-i Poliţiei Honolulu să-i aducă aici.
Până atunci, vom organiza la Hilton o zonă de aşteptare pentru celelalte familii.
Să ne asigurăm că prin preajmă va fi un consilier psihologic, da ?
Oamenii vor ateriza şi vor avea întrebări. Să facem rost de nişte răspunsuri.
Ascultaţi-mă cu mare atenţie.
Dacă vreţi să vă mai vedeţi copilul în viaţă,
veţi face exact cum vă spunem.
De unde ştiu eu că fiica mea e la tine ?
De unde ştiu că trăieşte ?
- Tati ? - Josie !
Tati, mi-e aşa de frică !
Scumpo, totul va fi bine, îţi promit.
Iată dovada că e în viaţă.
Acum trimite banii, altfel îţi voi dovedi că e moartă.
Vă rog. E fetiţa noastră. Trebuie s-o găsiţi.
O voi găsi...
Ce faci, prietene ?
- Ce ? - Ce faci acolo ?
Cumpăr o maşină. Ţie ce ţi se pare că fac ?
Mi se pare că faci mişcarea "Downward Dog", dar ştiu că nu practici yoga, aşa că...
Amuzant... Fac stretching pentru că mă doare spatele.
- Ştii de ce mă doare spatele ? - Nu ştiu. De ce te doare spatele ?
Îţi spun eu de ce: pentru că am petrecut dimineaţa
împingând o maşină pe Şoseaua Pali.
În locul de unde vin eu, aşa ceva se numeşte "efort fizic".
Zău ? Şi de unde vii tu, de pe Krypton ?
Pentru că în locul de unde vin eu, aşa ceva se numeşte
"despăgubire pentru accident de muncă".
- Uriaşule, aici sunt. - Dumnezeule.
Ia uită-te la el.
Eşti îmbrăcat într-o pungă de plastic.
- Ai nevoie de nişte oxigen, iubiţel ? - Mă simt bine.
Nu arăţi bine. Arăţi de parcă ai fi pe moarte.
Aşa e. Nu arăţi bine.
N-am nimic. Cum de m-aţi găsit ?
Am fost pe la magazinul tău. Ni s-a spus că eşti aici.
Îi concediez pe toţi.
De când ai început să faci jogging ?
- Mă antrenez, fratelo. - A zis cumva "mă internez" ?
- Nu, a spus... - Foarte amuzant.
Mă pregătesc pentru competiţia de sumo.
- Pentru sumo... - Pentru sumo.
Şi n-ar trebui să porţi un scutec ?
Un scuter uriaş ? Ceva de genul ăsta ?
Se cheamă "mawashi", fratelo.
Mai jigneşte-mă tu o dată
şi-ţi arăt eu cu ce se mănâncă sportul ăsta.
- Eu zic că am şanse. Dă-i bătaie. - Băieţi, n-avem vreme de aşa ceva.
Fiţi serioşi.
Presupun că aveţi nevoie de ajutor.
Da, vrem ajutor. Ce ştii despre piraţii din zonă care jefuiesc turişti ?
Numai ce scrie în ziare.
Nişte băieţaşi tongani dau lovituri de categorie uşoară. Nimic grav.
Tocmai au avansat la categoria grea. Acum răpesc şi omoară oameni.
12 copii de pe continent parcă au intrat în gaură de şarpe.
Părinţii lor sunt puşi să plătească ca răscumpărare o sumă de opt cifre.
Ceea ce înseamnă că avem de-a face cu o bandă care nu joacă după reguli.
De ce faci feţele astea misterioase ? Ce ştii ?
Acum câţiva ani, a fost o răpire.
Un cuplu tânăr din Dubai, în legătură cu o sumă mare de bani.
Ceva n-a mers cum trebuie la livrarea banilor. Cuplul a fost ucis.
N-am crezut atunci, dar pe străzi umbla vorba...
... că o bandă de tâlhari tongani a făcut treaba.
- Crezi că există vreo legătură ? - Tu să ne spui.
Voi da nişte telefoane.
- Kono. - Da.
- Te pricepi la puzzle ? - Ce ai descoperit ?
Max ne-a trimis rezultatele autopsiei.
Ambele victime au fost ucise prin împuşcare în torace,
dar există diferenţă de o zi între datele lor de deces.
Poftim ?!
Stai să văd dacă am înţeles eu bine:
Victimele noastre au fost ucise la momente diferite ?
Da, la o diferenţă de 24 de ore.
Asta înseamnă că ori Max s-a înşelat,
ori avem de-a face cu un pirat tongan strigoi.
- E posibil. - Ba nu e posibil.
- Eu glumeam. - Ascultă, eu vreau să spun
că dacă piratul nostru tongan a fost ucis cu o zi mai devreme,
ar fi putut fi abandonat pe vas.
Analizele balistice confirmă că ambele victime au fost ucise de aceeaşi armă.
Gloanţele erau de calibrul 7.62.
AK-47 trage cu gloanţe de calibrul 7.62.
Asta înseamnă că omul nostru tongan a fost ucis de către ai lui, nu ?
Dacă nu cumva cineva a abandonat cadavrul la locul faptei
pentru a le pune în cârcă răpirea.
Bun ! Deci cercul nostru de suspecţi s-a extins acum
la oricine a avut vreo răfuială cu tonganii.
Asta ar putea însemna jumătate de insulă, fratelo.
- Mulţumesc. - Bine.
Cu Kamekona am vorbit.
Are o pistă: un tip pe nume Big Lono.
Deţine o casă de amanet în Kalihi.
Locul e folosit de piraţi pentru a-şi vinde marfa furată,
deci dacă cineva ştie unde să-i găsim pe indivizii ăştia,
acela e Big Lono.
Nu ştiu de la cine aţi luat informaţia, dar vă înşelaţi.
Lono... Înţelege, te rog. Nu e vorba de tine.
E vorba despre 12 copii dispăruţi şi despre găsirea celor care i-a răpit.
Nu ştiu nimic despre asta. Eu conduc aici o afacere cinstită.
E o afacere cinstită. Bine...
Atunci, dacă e o afacere cinstită, deschide, te rog, uşa asta.
Dacă nu găsim vreo marfă furată,
atunci vom fi siguri că nu faci afaceri
cu... piraţii, iar noi ne vom vedea de drum.
Las-o baltă.
Vezi uşa asta ? E făcută să reziste unui drogat samoan de 135 de kg.
Aşa că, dă-te înapoi, înainte să-ţi rupi vreo unghie, dulceaţă.
Ce tare a fost ! Ce-ar fi să deschizi,
altfel vin la tine şi-ţi stâlcesc moaca ?
Ai vreo dificultate de învăţare ? Citeşte-mi pe buze.
Noi doi...
... am terminat discuţia.
- Aşa carevasăzică ? - Tu pari mai cu scaun la cap.
- Cine, el ?! - Aşa că mai spun o dată:
Nu vă pot ajuta. Îmi pare rău.
Ai cinci secunde la dispoziţie să deschizi uşa.
- Sau ce se-ntâmplă ? - Unu.
- Ce vei face ? - Doi.
Vărul meu e avocat,
- aşa că îmi ştiu drepturile. - Trei.
- Patru. - Şi nu poţi intra aici fără mandat.
- Cinci. - Timpul a expirat.
Vei deschide uşa ?
- Nici gând. - Bine...
- Revin. - "Revin" ?!
Se descurcă mult mai bine de atât. Crede-mă.
Asta e soluţia ta ? "Revin" ?
Am eu o idee. O idee bună.
Ce vei face, vei intra cu maşina prin...?
Cheile sunt la mine.
Vezi ce-ai făcut ?
Nu ştiu ce are de gând,
dar dacă aş fi în locul tău, aş fugi. Pe uşa din spate, prin lateral, pe acoperiş...
O grenadă. Are o grenadă.
De ce ai o grenadă ? Are o grenadă.
Vezi ?
Nu blufează. Va trage cuiul şi va arunca pe toată lumea în aer.
Vrei să mă crezi pe cuvânt, te rog ?
Nici măcar nu e adevărată.
- Vei deschide uşa ? - Nici gând.
Bine.
Eşti sigur ?
Bine.
- Nu blu... nu blufezi ! - Fugi !
- Mişcă-te. - Eşti nebun !
Fii serios ! Care e problema ta ?
Ai nevoie de ajutor. Plătesc eu psihologul.
De ce ?
Mâinile la vedere !
Ce ţi-am spus eu ?
Vezi că a funcţionat ?
Se putea evita asta.
Lono, îţi aminteşti...
... de marfa furată pe care mi-ai zis că nu o ai,
asigurându-mă că nu ţi-au dat-o piraţii ca s-o vinzi ?
Această clemă de aur se află într-un raport al poliţiei
privind bunurile furate de către piraţii tongani.
Cum explici prezenţa acestui obiect ? Nu poţi.
Unde îi găsim pe aceşti indivizi ?
Mâinile la vedere ! Să vă văd mâinile !
Nu puteţi intra acolo !
Tu ! Ţine-ţi gura !
Locul e curat. Nici urmă de ostatici.
Atunci, unde naiba sunt ?
Asigură-te că faci prim-planul ochilor, Scotty.
Îmi trebuie pentru o analiză comparativă biometrică.
Saloni, ai răpit nişte copii din zona Waikiki. Unde se află ?
Habar n-am despre ce vorbeşti, fratelo.
Unde îi ţii ?
Dar pe tipul ăsta ? L-ai văzut vreodată ?
Îl cheamă Vai Keoni.
E vărul meu. Cine l-a ucis ?
Ce-ar fi să ne spui tu ?
Dacă ştiam, tipul care a făcut-o era mort acum.
Bine. Vrei adevărul, McGarrett ?
Eu jefuiesc oameni. Oameni care-şi pot permite pierderea.
Turişti bogaţi care n-au pic de respect faţă de aceste insule.
Îi jefuiesc, dar... nu-i agresez.
La întrebările pe care mi le-aţi pus nu pot răspunde.
Nu mi-am ucis vărul,
şi cu siguranţă n-am răpit niciunul din copiii despre care vorbeşti.
Bine. Când l-ai văzut ultima dată pe Vai ?
Acum câteva zile. A zis că a primit un telefon de la nişte tipi din oraş.
Cică aveau o mică treabă pentru el.
- Ce fel de treabă ? - N-am întrebat.
- Cine l-a angajat ? - N-am întrebat.
Aşa procedăm noi.
Prin urmare, voi, piraţii, aveţi un fel de cod al tăcerii ?
Ce spui de asta ?
Doi oameni sunt morţi. 12 copii sunt daţi dispăruţi.
Şi nu mă interesează dacă tu eşti făptaşul sau nu.
Mă voi asigura că vei ajunge la închisoare
şi că vei rămâne acolo pentru tot restul vieţii. Ce zici de asta ?
- Scoateţi-mi ceasul. - Ce ?
Scoateţi-mi ceasul.
- Haide, scoate-l. - Bine.
Eu şi băieţii mei am prădat un vas închiriat pentru pescuit la mare adâncime
ieri după-amiază, în zona Coastei Molokai.
Sub nicio formă n-aveam cum să ajungem de acolo în Waikiki,
pentru a-i răpi pe copiii de care vorbiţi...
De unde ştim noi că tu...
E gravat: "Dragului meu soţ, Bert."
Un tip corpolent, cu accent de Boston, cu o vezică urinară plăpândă.
Crezi că-i amuzant ? Ia zi...
Te întreb: Crezi că-i amuzant să le pui oamenilor arma în faţă ?
Sunt convins că până la ora asta, Bert a făcut plângere la poliţie.
Daţi-i drumul şi verificaţi, căci, aşa cum spuneam,
eu jefuiesc oameni, McGarrett; nu-i agresez.
Eu sunt dl Aloha şi n-am de gând să pătimesc pentru ceva ce n-am făcut, frate.
Nicio potrivire.
Grozav, deci niciunul din cei pe care i-am arestat n-a atacat ieri vasul.
Doar dacă nu cumva tipii pe care îi avem filmaţi
nu se aflau în casa în care am descins ieri.
Sau poate că asta confirmă teoria mea: au fost victimele unei înscenări.
E a doua oară când spui asta.
Chiar crezi că cineva a copiat modul de operare al piraţilor ?
Tot ceea ce răpitorii aveau nevoie să ştie
se găsea în declaraţiile martorilor publicate în presă.
Nu era nevoie decât să copie ceea ce făceau adevăraţii piraţi
şi să ne inducă pe o pistă greşită.
Şi ne-au lăsat un cadavru care ne-a dus pe urmele lui Saloni şi a bandei sale.
Dacă aveţi dreptate,
înseamnă că, indiferent cine i-a răpit pe copiii ăştia,
sunt mult mai deştepţi decât am crezut noi.
Se pare că nu îndeajuns de deştepţi, pentru că ne-am prins de intenţia lor.
Salut, Steve. Da, părinţii se află aici.
Vreo veste, ceva ? Vă rugăm...
Doamnelor şi domnilor,
vă vom răspunde la toate întrebările, vă promit.
Eu sunt locotenent comandant Steve McGarrett.
Sunt şeful unităţii de poliţie Five-0, aparţinând statului Hawaii.
Şi împreună cu Departamentul de Poliţie Honolulu,
vrem să vă asigurăm că facem tot ce este posibil pentru a vă găsi copiii.
Am auzit că aţi arestat nişte persoane. E adevărat ?
În momentul de faţă, avem reţinuţi nişte suspecţi.
Dacă ei sunt reţinuţi, atunci unde sunt copiii noştri ?
Până acum, n-avem nicio dovadă care să-i incrimineze.
- Au trecut două zile de când sunt răpiţi. - Ştiu.
Sunt doar nişte copii.
Cine ştie ce le fac oamenii ăştia.
Dacă nu ştii unde se află
ce-ar fi să ne laşi să plătim răscumpărarea,
ca să ne putem aduce copiii acasă ?
Ar fi o idee neinspirată, dle...
Brown. Morris Brown.
Iar el e fiul meu... Justin.
Dle Brown şi toţi ceilalţi,
ce e foarte important în momentul de faţă e că sunteţi răbdători,
într-o astfel de situaţie. Vă vom găsi copiii.
Dar trebuie să înţelegeţi că plata răscumpărării nu va aduce nimic bun.
Eu am avut de-a face cu multe cazuri de răpire.
Şi un singur pas greşit din partea unuia dintre noi
poate face ca lucrurile să se termine extrem de urât.
Cred că te înşeli. Nu ai dreptate.
Pentru aceşti indivizi, asta e doar o afacere.
Ei fac asta pentru bani.
Şi dacă asta ne va aduce copiii înapoi, eu zic să le dăm banii.
Ce vreau eu să faceţi toţi în momentul de faţă...
... e să aveţi încredere în noi.
Şi eu, la fel ca voi, am primit cândva un telefon.
Şi credeţi-mă, înţeleg, e un sentiment cumplit,
e cel mai îngrozitor sentiment din lume.
Dar în acest moment, trebuie să fiţi puternici, înţelegeţi ?
Trebuie să fiţi puternici pentru copiii voştri,
şi trebuie să ne lăsaţi pe noi să rezolvăm problema.
De îndată ce ştim ceva important, veţi fi primii care vor afla.
Vă dau cuvântul meu.
Cu alte cuvinte, vrei să spui că nu ştiţi nimic.
Care sunt şansele reale de a-i recupera pe aceşti copii în viaţă ?
Când tata a fost răpit, ştiam din experienţa anterioară
că indiferent de cum acţionam în acea zi,
rezultatele tot nu vor fi bune.
Astfel de cazuri rar se termină cu bine.
Vom modifica statisticile. Îi vom aduce înapoi pe copiii ăia.
Îi vom aduce înapoi teferi.
Se pare că alibiul lui Saloni se confirmă.
Ceasul pe care-l avea a fost luat acum două zile
de la un turist de pe un vas închiriat de pescuit.
Descrierea se potriveşte cu Saloni şi cu oamenii lui.
Ca să vezi, un pungaş care spune adevărul.
Chiar că da. Tu ce ai aflat ?
Am făcut o verificare în sistem
asupra copiilor răpiţi, de la momentul sosirii lor pe insulă.
Plăţi cu cardul de credit, apeluri telefonice, chestii de genul ăsta.
Câteva chestii au ieşit în evidenţă.
1. Niciunul n-a plătit pentru cursa cu vaporul.
Dacă nu cumva, fiecare a plătit cu numerar, nu ?
După spusele agentului de turism, toate cele 12 bilete au fost achiziţionate
de către o singură persoană, care a plătit cu numerar.
O persoană... A fost unul dintre copii ?
Nu. Agentul de turism a spus că era mai în vârstă.
Pălărie, ochelari de soare... Nu ne-a dat prea multe indicii.
Deasemenea, am mai descoperit o altă chestie interesantă
la tranzacţiile cu cardul de credit.
Unii erau cazaţi la hoteluri diferite şi mâncau la restaurante diferite.
Singurul lucru pe care l-au avut în comun
a fost plata consumaţiei de la barul unui club numit "Furtuna",
în după-amiaza de dinaintea răpirii.
Conform companiilor cardurilor de credit, tot acolo s-au mai făcut plăţi şi astăzi.
Bun...
Înseamnă că oricine a făcut acele plăţi le-a furat cardurile de credit.
Iar asta ne poate ajuta să dăm de urma copiilor răpiţi.
Taxa de şcolarizare pentru patru ani de facultate: 200 000 de dolari.
Cărţi şi rechizite: 5 000. Masă şi cazare: 25 000.
Să-ţi pierzi cunoştinţa cu două cocktail-uri Martini la nas...
Inestimabil...
Îmi pare rău, dar va trebui să-mi arăţi cartea de identitate.
Da, sigur.
Cu tine nu-i nicio problemă, amice.
- Cum te cheamă ? - Moku.
Mai lucrează cineva cu tine azi la bar, Moku ?
Doar Bobby şi cu mine.
Faină şmecheria.
Nu ştiu nimic de niciun copil dispărut.
De ce ai fugit ?
Le-ai servit băuturi acestor copii, acum două zile, nu-i aşa ?
Lasă-mă să ghicesc.
Ai păstrat un "imprint" după cardurile de credit,
ai făcut nişte plăţi azi şi ai păstrat banii.
Ascultă-mă cu mare băgare de seamă, Bobby.
Fraudarea cardurilor de credit înseamnă şase luni cu eliberare condiţionată,
răpirea înseamnă puşcărie pe viaţă; fă tu calculele.
Trebuie să mă crezi,
n-am nimic de-a face cu răpirea acelor copii.
- Kono. - Da. Ai aflat ceva ?
Moku zice că-şi aminteşte ceva din ziua în care copiii au fost aici.
Nu ştiu, poate.
Era un tip, puţin mai în vârstă decât ceilalţi din grup.
Îmi aduc aminte de el pentru că s-a furişat în zona VIP,
a zis că face reclamă la ceva.
Până la urmă, cei de la Pază l-au scos în şuturi afară,
dar, în afară de asta,
a fost doar o petrecere scăpată de sub control ca toate celelalte.
Alea funcţionează ?
Da, şeful le-a pus anul trecut
ca să se asigure că legitimăm pe toată lumea.
Nu l-ai legitimat pe vărul meu.
Da, omule, în legătură cu asta...
Da, da... Bine măcar că nu m-ai crezut tatăl ei.
Moku, va trebui să vedem înregistrarea camerelor de securitate de acum două zile.
S-a făcut.
Cred că l-am găsit pe unul dintre răpitori.
Aici îi avem pe copiii noştri răpiţi, pe toţi 12,
dansând, consumând băuturi, petrecând.
Şi mai e tipul ăsta.
Potrivire perfectă.
I-am verificat chipul în baza de date. Nicio potrivire.
Ce făcea la club ?
La început, stătea la bar, uitându-se la copii.
După care, îl vedem abordându-i în zona VIP.
Ce le dă ?
Bilete pentru excursia cu catamaranul.
Am trimis poza lui agentului de turism; crede că el e tipul
care a cumpărat toate cele 12 bilete cu numerar.
I-a vizat pe copii. I-a urcat pe vas pentru a fi răpiţi.
Frumoasă uneltire.
Dacă eşti un puşti care te afli în ţarcul zonei VIP,
sunt şanse să ai o mămică şi un tătic
care să-şi poată permite să plătească o răscumpărare grasă.
Sunt McGarrett.
Steve, sunt sergentul Lukela.
Cineva tocmai a sunat la Poliţia Honolulu cerând să vorbească
cu persoana care conduce ancheta.
Aşteaptă în telefon.
Bine, fă-ne legătura. Dă-i de urmă.
Acum fac legătura.
Cine e acolo ?
Locotenent comandant Steve McGarrett.
Ce fel de joc crezi tu că faci, poliţistule ?
Nu ştiu la ce te referi.
Mă refer la bani.
Crezi că n-am ştiut că părinţii vor merge la poliţie ?
Mă aşteptam la asta.
Nu mă aşteptam, însă, ca tu să te joci cu vieţile copiilor.
Unde e restul de bani ?
Stai aşa... Noi nu ţi-am plătit niciun ban.
V-am dat indicaţii foarte simple, iar voi aţi dat-o în bară.
Trebuia voi să ne puneţi la încercare, nu-i aşa ?
Ascultă-mă ! Nu ştiu despre ce vorbeşti...
De ajuns ! Gata cu jocurile !
Ascultă, calmează-te. Calmează-te şi hai să stăm de vorbă.
Omorând oameni nu te vei alege cu bani, pricepi ?
Deja e prea târziu.
Ce tot spui acolo ? Ce-ai făcut ?
Ce ai... Ce naiba ai făcut ?
Te voi suna direct pe tine peste o oră, cu indicaţii noi.
Îţi sugerez să le urmezi întocmai, de data asta.
- I-ai dat de urmă ? - L-am localizat.
Sună din Insula de Nisip.
Danny !
Nu.
Dumnezeule...
Justin...
Doamne, nu se poate...
Vă rog.
Dnă Brown...
Justin e mort, nu-i aşa ? E mort.
Regretăm nespus.
Ai văzut ?! A murit din cauza ta !
- Ba nu... - A murit !
După ce aţi plecat, toţi părinţii au fost sunaţi pe mobile
de către răpitori. Voiau să ştie dacă avem banii.
Toţi ceilalţi părinţi au dorit ca voi să gestionaţi situaţia.
Eu l-am vrut pe Justin înapoi.
Aşa că am pus 400 000 de dolari într-un rucsac.
M-am gândit că dacă îi ofer nişte bani, îl va elibera măcar pe Justin.
Aşa că am livrat banii.
M-am întors aici aşa precum mi-a spus.
Am crezut că e băiatul meu... care bate la uşă.
Doamne, ce am făcut ?
Ce am făcut ?
Cei de la balistică au verificat glonţul extras din corpul lui Justin.
Se potriveşte cu cele găsite în trupurile căpitanului şi ale piratului.
Şefu', cât mai e până răpitorul sună din nou pentru indicaţii ?
Mai puţin de un minut.
Ce ai de gând să faci ?
El e.
Nu trebuia să-l ucizi pe puşti.
Dar aşa ţi-am captat atenţia, nu-i aşa ?
Ascultă-mă. Crezi că vei scăpa nepedepsit ?
E o insulă mică. Te voi găsi.
Nu prea cred, Steve.
Mai ai o oră până să aduni banii, altfel, ostaticii rămaşi vor muri.
Un autobuz plin cu copii va fi parcat într-o locaţie
a cărei adresă ţi-o voi da data viitoare când sun.
Imediat ce livrezi banii,
ne vom îndrepta cu toţii spre Aeroportul Honolulu.
Vezi să fie un avion privat, cu rezervorul plin,
şi gata de decolare.
De îndată ce eu şi partenerii mei ne vom afla în avion,
ostaticii vor fi eliberaţi.
N-ai pomenit de niciun avion. Am nevoie de mai mult timp.
Nu ai mai mult timp. Doar o oră.
Bine. Voi veni.
Ba nu vei veni. Crezi că voi cădea în plasă ?
Cine vrei să-ţi livreze banii ?
Fata din presa de azi-dimineaţă.
- Cea care a scăpat ultima dată. - Înţelege că e civilă.
Ştii că nu pot face asta.
Voi livra eu personal banii. Voi fi neînarmat.
Îţi dau cuvântul meu.
Fără poliţişti. Dacă simt o capcană, voi ucide copiii, înţelegi ?
Susan va face schimbul de una singură.
Ascultă, n-o pot lăsa să facă asta.
Tu nu pricepi ! Nu ai de ales.
E singura despre care ştiu sigur că nu e poliţistă.
- Îmi trebuie mai mult timp. - Mai ai 59 de minute.
Vrei să mai pierzi vremea discutând cu mine ?
Nu prea cred.
I-ai dat de urmă ?
A închis înainte să-l localizăm.
Poliţia Honolulu ar putea avea o sosie pe care s-o trimitem sub acoperire.
Nu, n-avem vreme.
Şi dacă îşi dau seama că e poliţistă, copiii vor muri.
Doar nu ai de gând s-o foloseşti pe Susan, nu ?
E singura care poate face treaba asta.
Nu pricep. De ce mă vor pe mine ?
Pentru că răpitorii te-au văzut în ziar.
Ştiu că nu eşti poliţistă.
Ascultă, eu înţeleg că ce-ţi cerem ţie e de speriat.
Dacă aş putea s-o fac eu, aş face-o, dar nu pot.
Realitatea e că dacă nu ne ajuţi cu treaba asta, copiii vor sfârşi morţi.
Nu ştiu ce să zic...
La Ştiri s-a spus că un copil deja a fost ucis. E adevărat ?
E adevărat.
Îl chema Justin Brown. Avea 19 ani.
Susan, ascultă-mă... Banii sunt aici.
Din nefericire, eşti singura şansă
pentru aceşti părinţi de a-şi mai revedea copiii în viaţă.
Oamenii ăştia ţi-au ucis prietenul.
Susan, asta e şansa ta de a face ceva în acest sens.
Dacă fac o greşeală ?
Voi fi acolo. Vom fi cu toţii acolo.
Îţi promit eu.
Ei sunt. Vreau un răspuns.
Susan, am nevoie de un răspuns.
Bine.
Ţi-am făcut rost de bani.
E un depozit pe Drumul Industrial 44.
Spune-i fetei să intre cu banii.
Se va întoarce cu autobuzul, cu ceilalţi ostatici
şi va fi eliberată la aeroport. Ai 15 minute.
Ridicaţi-vă !
Se pare că ostaticii sunt deja în autobuz.
Am detectat mişcare în depozit şi arme.
Presupun că sunt răpitorii.
Vom auzi tot ce se întâmplă în jurul tău
iar cu acest dispozitiv din ureche ne vei auzi pe noi.
Se aude bine ce spun eu ?
Bine.
Vom fi acolo dacă ceva nu merge cum trebuie, da ?
Te vei descurca, Susan.
Nu vei păţi nimic. Îţi păzim noi spatele.
Totul va fi bine.
Bun...
Susan, să faci exact cum îţi spun ei.
Se va termina toată povestea înainte să-ţi dai seama.
Ţi-am spus eu că vom reuşi.
Susan, chiar credeai că te voi lăsa să intri acolo cu tot bănetul ăla ?
Ce naiba ?! Unde sunt ?!
Chin !
Mă ocup eu de ei. Du-te !
La pământ, acum !
Condu ! Hai odată !
De unde ai ştiut că e implicată ?
Tipul cu care am vorbit i-a spus lui Susan pe nume,
şi a spus că i-a văzut poza în ziar.
Numai că numele ei n-a fost niciodată pomenit în ziar.
Pentru siguranţa lui Susan, le-am cerut ziariştilor să nu-l publice.
Transcript: elderman / www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Femeia este singura persoană salvată din cel mai recent raid îndrăzneţ al piraţilor.
Traducerea şi adaptarea BMC