Ţinutul Aurului Hadley, California
Simţi că trăieşti!
Agent Lisbon?
Salut. Patrick Jane, consultant.
- Bună. - 'Neaţa, şerifule.
Bună. Trey Hughes. Mulţumesc că aţi venit, e...
- Spune-ne despre victimă. - Uite...
Şoim. O familie de şoimi... au plecat.
Rick Loomis...
Era în oraş de cinci luni. A murit în camioneta lui, lângă pârâu.
Păi, poate a murit de fericire...
Prea multă frumuseţe naturală... Sindromul Stendhal.
- Nu. - Nu?
A fost împuşcat în cap.
Păi. Nu contează.
Frumos!
Cine a găsit cadavrul, tocmai aici?
Un alt specialist în prospecţiuni a văzut cadavrul lui Loomis, în camionetă, ieri,
a crezut că dormea. Apoi, ea a revenit azi dimineaţă
şi l-a văzut şi a verificat şi a observat că era împuşcat.
Un specialist în prospecţiuni, zici?
Da, căuta aur.
Un tip a descoperit urme de aur în aceste dealuri, acum un an,
s-a spus la ştiri despre asta.
Oamenii au tot venit de atunci.
Ca o goană după aur.
Păi, aurul e peste 44 de dolari gramul şi şomajul e la 12%.
O mulţime de oameni simpli şi motivaţi au venit aici.
Nu-i învinuiesc.
Sărmanele suflete vor fi dezamăgite.
Sărmanele suflete? Nu există aur?
Ba da, mai e ceva în albia pârâului. Întotdeauna a fost.
Dar... e destul să plăteşti pentru cazare, mâncare,
dacă munceşti din greu să-l găseşti,
dar aici nu-i El Dorado.
Le-am spus asta, dar ei n-au ascultat.
Arma crimei?
Încă nimic.
Hei, băieţi.
Ce spuneţi să căutaţi după armă?
- Jane! - Îmi pare rău, îmi pare rău.
Victimei noastre îi plăcea jazz-ul,
totuşi postul de radio e pe heavy metal,
ceea ce sugerează că un ucigaş care urăşte jazz-ul,
a scos CD-ul şi a găsit muzică pe gustul lui,
în timp ce a condus camioneta aici,
probabil cu victima deja moartă, în spate.
O să pun criminaliştii să caute amprente.
Scuzaţi-mă. Scuzaţi-mă. Bună.
Bună, Melinda.
Aceea e Melinda. Ea e cea care a găsit cadavrul lui Loomis.
Bună. Sunt Melinda Drew.
Bună. Voi, oameni buni, nu veţi mai sta mult, nu-i aşa?
Adică, fără lipsă de respect faţă de mort, dar se întunecă.
Ne vom da silinţa. Doamnă, rămâneţi în spatele benzii.
Acum, când aţi văzut prima dată camioneta?
Camioneta era aici, când am început să lucrez ieri,
- în jur de ora 6:00 dimineaţa. - Şi dl Loomis lucra aici, frecvent?
Nu, nu l-am văzut pe aici, de ceva vreme.
Putem să ne întoarcem la muncă, doamnă? Vă rog?
În curând, bănuiesc. Doar rămâneţi în spatele benzii galbene.
Aur!
Hei, acela e echipamentul meu.
- E mai mult! - BIC!
- E atât de fain! - E a mea!
Relaxează-te. Acum, nu vom face nimic.
Nu e corect! Pe ea au lăsat-o să intre!
Nu! Nu, ei sunt...
Asta e scena unei crime.
Sunteţi nebuni, oamenilor? Glezna mea...
Sunt bine. Sunt bine.
The Mentalist Sezonul 3, Episodul 15
Traducerea şi adaptarea: Cornelia & dflo Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
E roşie. Asta e bine.
Cum poate fi roşul bun?
Păi, albastru înseamnă ligamente rupte şi roşu înseamnă că e luxat.
Luxaţia poate fi la fel de rea ca şi o ruptură.
Nu e luxat. Hai să ne concentrăm.
-Slujbă, crimă, vorbiţi cu mine. - Rick Loomis, 43 de ani,
s-a mutat în Hadley, acum şase luni, cu fiul lui şi cu iubita.
Locuieşte într-o rulotă, lângă albia pârâului cu aur.
Am aflat ceva despre împuşcătură. Glonţul era de la un Colt de calibrul 45.
Un Colt? Ca în vestul sălbatic.
Da. În plus, lipsa sângelui din bena camionetei înseamnă că Jane avea dreptate.
Victima a fost împuşcată în altă parte şi adusă cu maşina la pârâu.
E vreo amprentă?
- Doar ale victimei. - E mort de ceva vreme, zice legistul...
- De cel puţin două zile. - Mă întorc în Hadley,
să-l iau pe Jane, du-te şi vorbeşte cu iubita şi cu fiul.
Tipul e plecat de două zile şi ei nu l-au raportat ca dispărut?
Rigsby şi cu mine putem merge. Ar trebui să nu mai calci pe gleznă.
Sunt bine. Merg eu. Agent Hightower, bună.
Am auzit că ai căzut.
Sunt bine.
Campingul minier Hadley California
Deci, să aduc harta topografică?
E un pârâu care curge pe proprietate.
Am găsit o pepită în prima zi.
Odată ce ai găsit aşa ceva,
e ca un drog. Adică, pur şi simplu nu te poţi opri.
Da, pare captivant. Deci, eu pot să apar aici şi să încep să spăl nisipul
sau să sap sau orice faci tu, sau am nevoie de un permis
sau de o licenţă sau de ceva? Nu pariez.
Nu. Tot ce trebuie să faci ca să îngrădeşti o proprietate,
e să găseşti pământ liber şi apoi trebuie să-l marchezi
şi să-l înregistrezi la stat şi chestii de astea. 5 dolari.
Îţi plătesc.
Wes Attwood îţi va vinde unul, care e deja înregistrat, dacă vrei.
Îţi economiseşte timp. Măresc miza la 10 dolari.
Bine, păi... Îţi plătesc cei 15 dolari ai tăi...
Şi măresc miza...
Tot cu atâta.
Şeriful zice că nu e nimic aici.
El zice că voi numai vă amăgiţi.
Da, ar spune asta.
Ar spune?
Toţi aceşti orăşeni deţin proprietăţi pe aceste dealuri, aşa că...
Întocmai, şi ei vor să le ţină pentru ei.
Îţi plătesc.
E bun motivul.
A venit maşina mea.
Ei bine, oameni buni...
A fost distractiv, dar...
- Ce? - Trebuie să plec.
Păi, haide. Nu poţi pleca.
Abia ţi-am luat câţiva bănuţi.
Două perechi, o culoare ratată, o pereche de valeţi.
Nu te reţinem.
Bună, Lisbon.
Dar, nu. Hightower.
Nici măcar n-am ştiut că ai picioare.
Să mergem.
Ce făceai aici?
Jucam poker.
Pe bani?
Nu. Pe aur.
Aur. Aur. Atunci e în regulă.
Şi bârfe.
Victima, Rick Loomis, era un fost programator.
A venit aici după ce a fost concediat.
Iubita lui e Cheryl Meade.
Au fost împreună de la divorţul lui.
Lui Rick îi plăcea să lucreze pe camionetă cu fiul lui, Jeff,
de 17 ani şi isteţ, dar puţin cam neprietenos.
Pari puţin cam încordată, Madeleine.
S-a întâmplat ceva?
Ceva personal?
Nu e treaba ta.
Bine.
Ne pare rău pentru pierderea dvs., dnă Meade, Jeff, dar trebuie să aflăm
de ce nu l-aţi raportat la Persoane Dispărute pe Rick.
Păi, Rick făcea săpături la întâmplare, în ultima vreme,
departe de proprietatea lui, de lângă pârâu.
Uneori, tatăl meu era plecat câteva zile
şi niciodată nu ne suna să ne spună.
Bună şcoală.
Cum a mers treaba... căutarea aurului de către tatăl tău?
Minunat, la început...
Apoi, nimic în afară de noroi.
Ar fi fost mai bine, până la urmă.
Ar fi fost plătit praful.
- Wes Attwood i-a vândut acea proprietate? - Da. Dl Attwood.
Oare, Rick avea armă cu el când pleca singur?
Nu. Rick nu credea în arme.
- Nu credea că există arme? - Nu-i plăceau.
Nici mie. Îngrozitor de periculoase.
Ai văzut statisticile legate de focurile de armă trase de poliţie?
Un glonţ din zece loveşte un infractor.
Şi ăştia sunt oameni antrenaţi.
Fără supărare.
Asta nu e folositor. Pot să plec acum?
Da, bineînţeles.
A fost ideea lui Rick să veniţi aici, nu-i aşa?
Să urmaţi visul aurului.
Când Rick avea o obsesie, nimic nu-l putea opri.
Îmi plăcea asta la el.
Dar, tu a trebuit să renunţi la o carieră de succes.
O afacere în vânzări de lux.
Să urmezi visul altcuiva, trebuie să fie...
câteodată, puţin frustrant.
Toţi facem sacrificii.
Jeff a economisit să meargă la facultate.
Rick a dat iama în fondul pentru facultate, nu?
Da. Suntem lefteri. E bine, suntem faliţi. Dar...
Ne aveam unul pe celălalt.
Cheryl, uită-te la mine.
Nu mai trebuie să te prefaci,
şi spun asta în cel mai frumos mod posibil,
dar există o grămadă de remuşcări, la un loc cu acea durere,
şi doar o fărâmă... doar o fărâmă... de uşurare.
Corect? Îl înşelai pe Loomis?
- Nu. - Patrick.
- Nu! - Bine. Era doar un gând.
Eşti vinovată de ceva.
Unde ai fost luni seara, când a fost omorât?
Eram la restaurant, sunt chelneriţă.
Nu pot să cred că te gândeai că i-aş fi putut face rău.
În regulă. Bine. O să plec acum. Îmi pare rău.
Nu aveai motiv s-o tratezi cu lipsă respect.
O testam.
O anumită cantitate de lipsă de respect e necesară. E...
Ca şi cum ai fi percheziţionat la aeroport.
Testai. În regulă.
Bine. Păi, părea, totuşi, că ascunde ceva.
O să pun echipa să-i verifice finanţele, în timp ce noi vorbim cu şeriful Hughes.
Ei bine, asta pare haios.
Pun pariu că există un restaurant bun în oraş, unde mă poţi lăsa.
Pariez că este. De ce să nu fac asta?
Poţi spune multe despre un local, după calitatea ouălor.
Am verificat documentele bancare.
Victima avea un cont cu iubita lui, în total 88,32 dolari.
Uite care e chestia.
Cheryl Meade avea un cont separat, doar pe numele ei, cu peste 5 mii.
Iubita?
- I-a spus lui Hightower că era falită. - A minţit.
Cheryl Meade a mai cumpărat un bilet dus spre San Francisco, acum o săptămână.
Păi, poate a vrut să se distanţeze de iubitul mort.
Rick Loomis a cumpărat recent o armă.
Un Colt 45, aceeaşi marcă cu arma crimei.
Iubita i-a spus lui Hightower că Loomis nu avea armă.
Deci, ori ştia de ea ori...
Ori minte şi în legătură cu asta.
Păi, hai s-o aducem aici.
Nu-ţi face griji, şefa. Deja ne-am ocupat de asta.
Bine. Eu o să rămân aici şi...
Nu fac nimic.
Alo?
Dle Attwood? E cineva acasă?
Sunt Wes Attwood. Ce mai faceţi?
- Sunteţi de la poliţie, aşa e? - Păi, sunt mai mult un pasionat.
Patrick Jane. Asistentul tău mi-a spus unde să te găsesc.
Bună, sunt Dean Puttock. Mă bucur să te cunosc.
După ce eu îţi vând o proprietate,
Dean îţi va vinde orice ai nevoie ca să găseşti aur.
Jgheaburi, lăzi de scânduri, talere... El e tipul la care să mergi.
Aşa e. Avem reducere de 10 % la pompe, toată săptămâna, aşa că...
- E bine de ştiut. - Da. Trebuie să mă întorc la magazin.
Dacă aveţi nevoie de ceva, să mă anunţaţi. Bine.
Mă bucur că te-am văzut. Mă bucur să te cunosc.
Şi eu mă bucur să te cunosc, Dean.
Hei, vă deranjează dacă vin şi eu? Ca să "simt" locul?
Ştiu şi eu. Wes, noi suntem clienţii, nu?
Bineînţeles, Sonya, dar...
Cu cât mai mulţi, cu atât mai bine, dle Jane.
Tocmai le arătam lui Jack şi Soniei o proprietate pe care o am de vânzare.
Priviţi şi învăţaţi.
În regulă.
Îl cunoşteai pe Rick Loomis, nu-i aşa?
- Minerul care a murit în parc? - Da.
Da, i-am vândut lui Loomis o proprietate, când a venit în Hadley.
O adevărată tragedie. Un tip cumsecade.
Deci, la cotiturile râului vei găsi aurul, vezi?
Bine.
E mai greu, aşa că rămâne în nămol.
Trebuie doar să speli nămolul...
Ce vezi acolo?
Dumnezeul meu, Jack, aur.
Dumnezeul meu...
Mă întreb cât valorează.
Ştiai că doar 10 % din aurul găsit în munţii Sierra Nevada,
a fost găsit în timpul primei goane după aur?
Miliarde de dolari sunt acolo...
Aşteptând să fie descoperite.
Pot să văd?
Da.
- Da. - E mişto.
Da. Hei, Wes...
Vrei să încerci aici?
Ce zici să lăsăm noii proprietari să spele nisipul acolo?
Păi, îl iau eu.
- Hei, hei... - Aşteaptă, amice.
- Noi avem prioritate. - Prioritate? Ce suntem? Copii?
Glumeam doar. E al tău.
Mai ai altă proprietate să-mi vinzi?
- Da, mai am alte proprietăţi, ştii? - Da?
Locuri minunate, dar...
Nu ai venit cu treburi poliţieneşti?
Ba da. Şi? Nu înseamnă că nu pot săpa după aur.
Fac ce vreau.
În regulă. Bineînţeles.
Super.
Mai am încă o zonă superbă.
Nisip negru şi cuarţ, pe tot cuprinsul albiei.
Nisip negru şi cuarţ... asta sunt chestiile bune, nu?
- Da. Asta e zona pentru tine. - Da.
- E în sus pe pârâu, la 800 de metri. - Şi noi unde suntem?
Cam aici.
Bine. Deci, putem să mergem s-o vedem, acum?
Ştii, sunt... Sunt cam ocupat, azi, dar...
Ce zici să ne întâlnim în parcare, mâine dis de dimineaţă?
- Să zicem la ora 8:00? - Mâine la ora 8:00 în parcare.
Abia aştept. Bine.
Da, păi, mult noroc.
N-am nevoie de noroc. Eu simt aurul.
- Deja mă simt bogat. Aveţi grijă. - Da.
- Aşa te vreau. - Ne vedem mai târziu.
- Bine. Ora 8:00 dimineaţă. - În regulă.
Rick deţine un Colt 45. Unde e?
O armă?
Rick?
La ce i-ar folosi lui Rick o armă?
Ne-ai mai spus că eşti falită, dar ai 5000 de dolari.
Ăsta nu e faliment.
Sunt banii mei şi nu te poţi atinge de ei.
N-avem de gând să ne atingem de ei. De unde îi ai?
Lucrând ca chelneriţă.
5000 de dolari ascunşi.
Şi ai rezervat un loc la zborul 465 spre San Francisco, pentru azi dimineaţă.
Nu. Adică...
Adică, da...
L-am rezervat acum o săptămână.
Înainte ca el să moară.
Întocmai. Pare a fi un plan.
Ce mai plan. N-am plecat, nu?
De ce nu?
Fiindcă ştiam că pare suspect.
De ce plănuiai să pleci?
Fiindcă... îl părăseam pe Rick.
Nu mai suportam.
- Rick ştia asta? - Nu.
Rick era orb la orice în afară de aur.
A fost aşa de când am venit aici.
Dacă ar fi găsit o pepită mică,
ar fi devenit entuziasmat şi venea alergând şi strigând:
"Suntem bogaţi. Am găsit filonul principal".
De primele trei ori, l-am crezut,
dar după a douăzecea oară, n-am mai suportat.
Uite, l-am iubit. Serios.
Dar m-am îndrăgostit de un tip obişnuit,
cu un apartament, o slujbă şi cu haine curate,
nu de un obsedat, care scormoneşte praful.
Dar, trebuie să ştii că... nu sunt o persoană rea.
Eu nu fac genul ăsta de evaluări.
Scuzaţi-mă, domnule.
Ştiţi care e magazinul lui Wes Attwood?
Da.
Vreţi să-mi spuneţi?
Chiar acolo.
Mulţumesc.
Bineînţeles că nu e deschis acum.
Bineînţeles.
Ştiţi cum pot să-l contactez?
Da.
Nu cred că vrei s-o superi. Deja e destul de stresată.
- Unde ai fost? - În restaurant.
Nu şi când am trecut pe acolo, acum câteva ore.
Bună omleta. Din două ouă, pe pâine, e testul şi asta a fost exact aşa.
Apoi, m-am plimbat prin regiune.
Ştii, nu există semnal la telefon, între aceste dealuri,
ceea ce mi se pare foarte reconfortant.
Mă duc să-l văd pe Wes Attwood.
Poate vrei să vii cu mine?
Eşti chiar devotată în a-ţi reţine furia, nu?
Care-i treaba cu asta?
Eşti chiar devotat în a-mi testa furia, nu?
- Şi cu asta care-i treaba? - Curiozitate inutilă.
Ce... ce faci?
- Mă ascund de Wes Attwood. - De ce?
Fiindcă îl vom urmări.
- Bine. - Bine.
Ce face?
Încearcă să mă înşele.
Puşca lui e plină cu foiţe de aur.
Le presară pe proprietăţile pe care le vinde, ca să pară mai bogate.
Hei, Wes! Se pare că amândoi am venit mai devreme.
Uşor.
- Pune arma jos! - Bine. Bine. Linişteşte-te.
- Pune puşca jos! - Nu... nu trage.
- Nu mă opun. - Întoarce-te.
- Nu mă opun... - Întoarce-te.
Bine. Bine.
Uite, asta e o neînţelegere...
Nu... nu-mi poţi pune cătuşe. N-am comis nicio crimă.
Ce zici de îndreptarea armei către un poliţist, pentru început. Mişcă.
E strigător la cer.
Aşa te vreau.
Aur în cartuşele puştii.
Isteţ.
Dle Attwood, lasă-mă să-ţi explic.
Nouă ni se pare că Rick Loomis te-a prins presărând aur pe proprietăţi.
Ar fi fost foarte supărat.
Tu ar fi trebuit să-l ucizi, ca să nu vorbească.
Hei, acum, n-am ucis pe nimeni.
Adică, sunt un vânzător mortal, dar...
Ştii, nu sunt ucigaş.
Întreabă-te dacă e momentul oportun pentru glume, dle Attwood.
Sunt un vânzător de speranţe.
Pur şi simplu, îi ajutam pe oameni să vizualizeze viitorul.
Un marketing minunat nu e o crimă.
Şi n-aş omorî pe nimeni ca să ascund asta.
Vom vedea. Te putem reţine pentru acuzaţia de fraudă
şi vom vedea pentru cea de crimă, pe parcurs.
Haide.
Pot să aduc un avocat aici, în jumătate de oră. Fii rezonabil.
Există mulţi oameni care ar fi putut să-l omoare pe tipul acela.
Numai acuzaţia de fraudă îţi poate aduce zece ani, depinde de judecător.
L-aţi verificat pe hoţul care i-a luat în vizor pe mineri,
furându-le echipamentul?
Loomis a fost prădat acum zece zile.
Ticălosul l-a curăţat. Ăsta l-a ucis, îţi garantez.
Dacă e adevărat, mă întreb de ce şeriful Hughes nu ne-a spus despre asta.
De aceea urăsc eu anchetele astea de provincie.
Niciodată nu ştii dacă tipii şi-au făcut calculele.
O să continui cu Hughes.
- Eşti bine? - Dă-o încolo. Du-te tu.
Da.
De ce să-l jefuieşti pe Loomis şi apoi să-l omori după zece zile?
Poate Loomis a aflat cine a furat de la el şi l-a înfruntat.
Da. Asta trebuie să se fi întâmplat.
Ai ceva ce vrei să împărtăşeşti?
Nu. Îmi pare rău, doar un gând haios, atât.
Pot să plec acum sau mă veţi acuza?
O să te anunţ.
În regulă. Asta e ciudat.
Bine. Îl acuzăm pe Wes Attwood de fraudă, dacă poate plăti cauţiunea, dă-i drumul
şi află numele acestui hoţ local.
În regulă.
În regulă, deci, şeriful Hughes confirmă că a fost
un şir de furturi de echipament.
Dar, el zice că Rick Loomis n-a făcut plângere.
De ce nu, ne întrebăm? Hai să vorbim cu pompele de jgheaburi.
- Deci, tu vei fi poliţistul rău. - Eu voi fi eu, mulţumesc.
În regulă. Asta am spus şi eu.
Haios.
Foarte haios.
Am găsit una mare.
- E imensă. Iei banii pe ea? - La naiba, nu!
Exact când am dat de pământ bun? Nu.
O să cumpăr o pompă mai bună şi valve de scurgere.
Hei, dle Jane. Ce mai faci?
- Bine. Dar tu? - Bine.
Ea e agentul special Hightower.
Noi credem că Rick Loomis a cumpărat nişte echipament minier nou de la tine,
după ce vechiul lui echipament a fost furat.
Da, a cumpărat.
- A fost aici, pot zice, acum nouă zile. - Ce a cumpărat?
O grămadă de chestii. A cheltuit peste 10 mii.
Poate am putea vedea o factură?
Da. Lasă-mă o secundă. O aduc.
Te-ar deranja mult
dacă aş ţine
una dintre pepitele tale în mâna mea?
Deloc, bănuiesc.
Mulţumesc.
Mersi.
Distrugător gravitaţional de roci...
Şi pulverizator, seria 54?
Omule. Mi-aş dori să am aşa ceva.
Ăsta e... cel mai bun pentru săparea în roca dură.
Da. Ăsta e un echipament bun, fără îndoială.
Săparea în roca dură... adică în pârâu?
Nu, nu. Spălarea nisipului din pârâu e cu totul altă chestie.
Roca dură... e exact cum sună, minerit, sus pe dealuri.
Ţi-a spus cumva că echipamentul lui de minerit a fost furat?
Nu mi-a spus. A spus că s-a săturat de spălarea nisipului.
A vrut să încerce ceva nou.
Mi se părea puţin că e un ultim efort disperat.
- Dar, hei, să-ţi urmezi visul, ştii? - Niciodată nu avea răbdare.
Ştii... Dumnezeu să-l odihnească.
Aşa e. Mulţumesc.
Hei!
M-ai prins. Merita să încerc.
Îmi pare rău, doamnă. Alo?
Doamnă? Rigsby. Deci, s-ar putea să ne fi găsit hoţul.
Scott Munroe. E orăşean cu un cazier impresionant...
atac armat, intrare prin efracţie şi... aşteaptă...
furtul de echipament minier.
A ieşit din închisoare acum şase luni.
Bună treabă. Scott Munroe. Ai aflat o adresă?
Da, o să ţi-o trimit...
Rigsby? O adresă?
Da, doamnă. Copiii dvs. sunt aici?
Ce?
Doamnă? Soţul dvs. a trebuit să plece undeva, bănuiesc.
I-a lăsat pe Mimi şi pe Will cu Jean, la recepţie.
La naiba. La naiba. La naiba.
Sunt Lisbon. Ascultă, nu-ţi face griji.
Putem să avem noi grijă de ei, până te întorci tu.
Lisbon, mulţumesc.
Apreciez asta, cu adevărat. Eu...
Mulţumesc.
Pot să vorbesc ceva cu Mimi, te rog?
În regulă. E mama.
Bună, mamă.
Bună, iubire. Eşti bine?
Uite, voi fi înapoi, în câteva ore, dar vreau să fii fată cuminte
şi vreau să asculţi ce spune dra Lisbon,
şi vreau să ai grijă de fratele tău, bine?
- Bine. - Mimi, te iubesc.
- Pa. - Pa.
Aşadar...
Cine e Scott Munroe?
Hoţul local de echipamente de minerit.
- Excelent. Să mergem să vorbim cu el, da? - Îţi mulţumesc că nu pui întrebări.
Nu e nevoie să pui întrebări, când ştii toate răspunsurile.
Deci...
- Prăjiturele? - Bine.
- Eşti invalidă? - Nu. Nu, sunt rănită.
Nu c-ar fi ceva rău, dar nu sunt invalidă. Sunt rănită.
Mergi ca un invalid.
Deci, fără întrebări, dar...
- putem vorbi, dacă vrei. - Despre ce să vorbim?
- Înţeleg că refuzi. - Da. Nu.
Scott?
Scott Munroe?
BIC.
O, la naiba...
Este... Scott Munroe?
Nu. Este Wes Attwood. Vânzătorul de proprietăţi.
E ciudat.
Ciudat?
E şi trist, dar eu... Eu spun doar că e ciudat...
că nu e Scott Munroe.
- Unde sunt Mimi şi Will? - Rup hârtie la mine în birou.
- Ce se întâmplă cu Munroe? - Păi, avem un suspect,
iar şeriful Hughes pune nişte baraje pe drum.
- Hadley e aproape de a fi blocat. - De ce l-ar ucide Munroe pe Attwood?
Păi, poate că făcea o anchetă pe cont propriu.
Ştii tu, încerca să afle dacă Munroe l-a ucis pe Loomis.
- A ales un mod greu. - Rigsby.
Nu intra. O să-l sperii. Noi plecăm acum.
Munroe a fost văzut într-un bar unde lucrează vărul lui.
Mergeţi. Amândoi.
Bună, şefa.
Nu, sunt bine.
Da.
Bine. Stai o secundă. Ia uite!
Excelentă treabă, copii!
Acum vom lua hârtia asta şi o vom pune în aceşti saci.
Dar mai întâi, salutaţi-o pe mami.
- Bună, mami. - Bună, mami, ia ghiceşte?
- Rupem hârtie. - Rupeţi hârtie?
Bine.
Bine. Mimi, ai mâncat toată gustarea, da?
În regulă. Te iubesc.
Dă-i telefonul înapoi... agentei Lisbon.
Bine.
Îi trimiţi pe Rigsby şi pe Van Pelt?
Bine, minunat. Ţine-mă la curent cu Monroe.
Bine. Mersi. Pa.
Ceai de muşeţel... excelent pentru furia reprimată.
- Nu sunt furioasă. - Sigur că eşti.
Dacă i-ai da drumul, te-ar ajuta, îţi garantez.
Strigă. Ţipă. Loveşte ceva, preferabil nu pe mine.
Ţi-ar face foarte bine.
Doar tu crezi că ştii toate răspunsurile, Patrick.
Nu le ştii.
Eşti în divorţ. Şi acum, soţul tău se exprimă doar prin gesturi.
A apărut şi ţi-a lăsat copiii.
- Cum ai ştiut că sunt în divorţ? - După înfăţişare.
Privirea din ochii tăi. Verigheta... nu mai e.
Ai probleme, de ani buni.
Încercând să faci lucrurile să meargă, pentru copii.
În plus, toţi din birou ştiu.
Răcitorul de apă vorbeşte. Depinde cu cine vorbeşti,
tu l-ai înşelat, sau el te-a înşelat, şi te-ai cam săturat, deci...
Bine.
Să rămânem concentraţi pe problemele noastre principale, bine?
De ce Munroe l-ar ucide mai întâi pe Loomis, şi apoi pe Attwood?
- Care... care e legătura? - Întrebarea mea e asta...
de ce ucigaşul l-a împuşcat pe Loomis şi apoi i-a dus trupul cu maşina la pârâu?
Păi, nu ca să ascundă trupul. L-a lăsat la vedere, deci...
Nu voia ca trupul să fie găsit la locul crimei.
Exact. De ce nu?
Van Pelt şi Rigsby îl vor ridica pe Scott Munroe.
O să-l întrebăm.
Apă minerală, te rog.
Ce-ai zice de ceva un pic mai tare? Fac cinste.
Bună. Scott, aşa e? Scott Munroe?
- Da. - E amuzant, pentru că te căutam.
Mai târziu, curvă.
Ce? E poliţistă.
Da. Şi eu.
Cu faţa la perete.
Pune-ţi mâinile la spare.
- Theresa? - Da, Mimi?
- Am terminat tema la matematică. - Bună treabă.
- Ai verificat-o? - Nu.
- Verific-o, te rog. - Bine.
După ce facem temele, putem să ne uităm la TV?
- Nu. - Bună. L-am prins pe Monroe.
Voi doi staţi aici. După ce terminaţi temele,
puteţi să mai mâncaţi o gustare. E pe biroul meu.
- Ai nevoie de ajutor? - Şi pe urmă, la TV?
Şi pe urmă, agentul Rigsby vă va spune o poveste.
Dle Munroe, spune-ne ce s-a întâmplat cu Loomis şi cu Attwood.
Nu ştiu nimic, în afară de faptul că sunt morţi.
Da, Attwood era mort, pe podeaua rulotei tale.
Omule, asta e o înscenare. Poate-ar trebui să vorbesc cu avocatul meu.
E dreptul tău, desigur.
Dar nu trebuie să fie o discuţie contradictorie.
Doar clarifică nişte lucruri pentru noi.
- Ce vreţi să ştiţi? - Ni s-a spus că eşti cel mai mare hoţ din Hadley.
Eşti specializat în echipament de minerit.
Am auzit că te pricepi cel mai bine la aşa ceva.
E bine să fii cel mai bun la ceva, nu-i aşa, Scott?
Chestia asta menţine bine valoarea la revânzare.
Şi l-ai omorât pe Attwood pentru că a aflat că l-ai ucis pe Loomis.
Tu l-ai ucis pe Loomis pentru că a aflat că ai furat echipamentul.
Ştiţi cine a furat echipamentul lui Loomis?
Propriul lui copil, Jeff. Da. V-am surprins, nu-i aşa?
Puştiul a venit la mine, săptămâna trecută, ca să scape de marfă.
Am cumpărat toată marfa cu 100 de dolari.
Un ticălos mic.
Sun-o pe Hightower.
Echipamentul de minerit al tatălui tău a fost furat recent.
- Ştii ceva despre asta? - Nu.
Deci, nu tu ai furat echipamentul tatălui tău?
- Nu. Nu e adevărat. - Haide, Jeff.
Erai supărat pe el. Înţelegem asta.
- Nu eram supărat pe el. - Ţi-a curăţat fondul pentru facultate
şi nu erai supărat pe el? Asta e... puţin cam ciudat, Jeff.
Vorbeşte cu noi, Jeff. Ne ajuţi să îndreptăm lucrurile.
Bunicii mei mi-au dat banii.
Dacă mi-ar fi cerut, aş fi fost de acord, dar a încercat să se ascundă de mine.
Deci, ai vrut să te răzbuni, furându-i echipamentul?
- Tatăl tău a aflat? - El a ştiut, tot timpul, că a fost Jeff.
De asta nu a sunat la poliţie.
Aţi ajuns să vă certaţi? Jeff, ce s-a întâmplat?
Ce s-a întâmplat?
Nu era furios. A spus că-i pare rău... de banii pentru facultate, de tot.
A promis că se va revanşa faţă de mine.
N-am vrut să-l ascult, aşa că am plecat.
Şi atunci a fost ultima dată cănd am vorbit.
Păi, e păcat.
Dar îmi închipui că proprietatea unei mine de aur va uşura vina.
Ai vreo hartă a zonei?
- Ce? - O hartă.
Cred că acel "ce?" se refera la partea cu mina de aur.
Da.
Jeff, ce a încetat tatăl tău să facă, în ultima vreme?
Să se spele?
Nu. Altceva.
Ce a încetat tatăl tău să spună, în ultima vreme?
A încetat să spună...
că a găsit o mină de aur.
Da. Ceea ce-ar putea însemna doar... că a găsit o mină de aur.
- Serios? - Serios.
Iar Jeff ne va spune unde este.
Chiar aşa? Cum?
Bună. Pot să vă ajut cu ceva?
Da. Trebuie să ne uităm pe o hartă, la scară mare, a zonei de deal.
Avem una chiar acolo, pe masă.
În regulă. Mulţumesc.
Tatăl tău a găsit aur, Jeff.
El ştia că tu şi Cheryl nu-l veţi crede.
Vă dezamăgise de atâtea ori înainte, încât nu a spus nimănui, absolut.
Nu înainte de a avea aurul adevărat pe care să vi-l pună în mână.
Nu v-a spus nimic. Voia s-o facă.
Mult de tot. Şi, în subconştient, a făcut-o.
În subconştient, el v-a spus exact unde e aurul.
- Deci, unde e? - Da, unde e?
Sincer, nu am nicio idee.
Tu şi tatăl tău eraţi apropiaţi, nu-i aşa?
Vă iubeaţi reciproc?
- Da. - Da. Aveaţi o legătură.
Tu ştii mai mult decât crezi că ştii...
Hai să aruncăm o privire, da?
Dă-mi mâna.
Asta e pentru tatăl tău. Crede-mă.
Am nevoie de o legătură fizică, pentru a citi mai bine, te rog.
Mulţumesc. Acum lucrăm împreună. E bine. Acum, doar relaxează-te.
Relaxează-te.
Acum îi scanez subconştientul, măsurându-i afinitatea.
Restrângem...
Tu restrângi...
la o zonă mai exactă.
Aha. Interesant.
- Ce este? - Jane?
Da.
Nu.
Nu contează. N-a mers.
Ai spus: "Aha. Interesant."
Da, am spus. Am crezut că am găsit locul, dar... am greşit.
Nu e chiar o ştiinţă exactă, ceea ce fac eu.
Nu mai spune!
Ei bine... trebuie să mă duc să mănânc nişte ouă.
- Cum rămâne cu mina de aur? - O dezamăgire, ştiu,
dar... pari un tânăr isteţ. Cred că te vei descurca bine.
Jane!
Jane! Jane!
Salut, Dean.
Dle Jane. Sunt impresionat.
Ai găsit-o.
Chiar ai scanat subconştientul puştiului sau ceva.
- Nu, asta ar fi magie. - Atunci, cum?
Te-am urmărit cum urmăreai mâna băiatului pe hartă,
şi am prins direcţia principală,
apoi am aşteptat camionul tău să plece şi te-am urmărit până aici.
Tu m-ai condus la aur. Nu te simţi prost.
Te asigur că oameni mai buni decât tine au fost păcăliţi.
De unde ai ştiut că eu sunt?
Rick Loomis prefera jazzul lent. Ţie îţi place heavy metal.
- Şi? - Şi dispreţul tău
pentru solo de saxofon te costă destul.
Rick Loomis ţi-a spus că a găsit un filon,
sau doar l-ai urmărit, pentru orice eventualitate?
Uite, dle Jane, cu tot respectul,
familia mea a fost aici, în Hadley, săpând în mină,
de la prima goană după aur.
Aurul ăsta îmi aparţine mie... familiei mele,
nu unui oarecare începător ca Loomis.
Sărmanul Wes Attwood. El şi-a dat seama că ucigaşul erai tu, nu?
A încercat să te şantajeze, să obţină o parte din aur.
Îţi vine să crezi ce tupeu avea tipul? Un ticălos lacom.
Auzi ironia în toată chestia asta, nu?
Da, când am aflat că voi îl căutaţi pe Scott Munroe, a devenit uşor.
Fac să pară că Munroe l-a ucis pe Attwood,
şi scap de toate bănuielile.
Splendid plan.
Singurul lucru care mai stă între mine şi aurul meu, Mr. Jane...
- eşti tu. - În orice moment, Madeleine.
Aruncă arma, Puttock!
Nu, pe dracu'! Arunc-o tu!
Arunc-o!
Ticălosul.
Pe bune?
E mort?
Da.
Ştii, ţi-aş aplauda vitejia, dar trebuie să spun, vorbind cinstit...
Eu... eu...
Ce era în mintea ta? Puteai să mă omori!
Îmi pare rău. M-am înfuriat. Nu ştiu ce era în mintea mea.
Ai tras bine, totuşi. Acea... împuşcătură în picior, care l-a doborât, a fost foarte precisă.
Îi ţintisem capul.
O, fantastic.
Bună, Jeff. Am aflat că mama ta zboară încoace.
Da, de la Fresno. Mă duc s-o iau, de dimineaţă.
Sunt cam emoţionat. A trecut ceva timp.
Cumpără-i nişte flori. Mamelor le plac florile.
Şi-ţi poţi permite un buchet frumos.
Am primit asta de la biroul de administrare a terenurilor.
Tatăl tău depusese actele pentru drepturile asupra mineralelor
din zona unde descoperise aur.
V-a numit, pe tine şi pe Cheryl, copropietari.
Deţii o jumătate de mină de aur.
Tatăl tău a reuşit, în final.
- Mulţumesc pentru... ştii... - Cu plăcere.
Vrei să... îi mulţumeşti dlui Jane, pentru mine?
- Sigur că da. Da. Mult noroc, Jeff. - Mersi.
Sper că nu au produs prea multe necazuri.
Deloc. Am avut trei fraţi aproape sălbatici.
Copiii tău sunt nişte scumpi.
Mulţumesc.
Pentru puţin.
Lasă-mă să te scap de ei.
Salut. Salut. Sculaţi-vă!
Haideţi.
Dă-mi un pupic dulce.
Salut.
Bună.
A fost bine?
Caz închis.
Cum a fost?
Ce?
Ştii tu...
Adică, să ies cu altă femeie?
Da. Nu.
- Haide. Ştii ce vreau să spun. - A fost grozav.
A fost distractiv, intens, provocator. E super-dinamică.
Cred că am avut o legătură puternică.
E minunat.
Ce e, eşti puţin geloasă?