Din episoadele anterioare...
Sara, de ce ne ajuţi?
- Îmi place misterul. - Asta e tot?
- Moz, ştiu cine se ascunde în spate. - Vincent Adler.
A adus iadul în vieţile amândurora.
Încerc să mă împac cu gândul că Adler pe care-l ştiam e responsabil pentru...
- Pentru Kate? Pentru Mozzie? - Da.
Atunci hai să-l prindem. Te-am prins când am aflat ce-ţi doreai cel mai mult.
- Ştim ce-şi doreşte cel mai mult. - E o antenă fractală.
Şi forma asta corespunde unei frecvenţe de urgenţă.
Adică, dacă noi construim una reală...
Ne va duce la un vas sau la un avion sau ceva ce a dispărut în anii '40.
- Ceva pentru care merită să ucizi doi oameni? - Valorează pentru Adler.
Stai puţin.
Nu e vreun boboc care ar fi avut mai mult de câştigat din căratul probelor?
Căratul probelor e considerată o experienţă de teren valoroasă.
- De oricine. - Sigur nu te-ai plâns niciodată
când cărai instrumente ce taie plasma şi alezoscopuri.
Când sparg seifuri, simt că am un ţel.
Aveam. Aveam un ţel.
Acum ai un nou ţel... Să cari Rolex-urile astea false la depozitul de probe.
Aproape am ajuns. Ai grijă.
- Ai găsit ceva interesant? - Pe biroul tău? Nu.
În ocean, da. E ceva măreţ, băieţi.
- O să adun echipa în sala de conferinţe. - Pot să vorbesc cu Neal mai întâi?
- Mulţumesc. - Ne vedem sus.
Bine.
- Da. - Arăţi bine.
Mulţumesc. Şi tu.
Ţi-ai făcut ceva la păr?
- Nu. - Îmi place. Are chestia asta...
Da.
Bine, înainte să vină ceilalţi,
vreau să spun că, dacă vom continua să lucrăm împreună,
atunci n-ar trebui să ignorăm ce s-a întâmplat seara trecută.
- A fost... - Fierbinte.
- Fierbinte? - Aşa credeam, dar...
Nu, ştiu. Grămezile de cărţi, fără aer condiţionat...
- Parcă eram iar în facultate. - Neal, n-ai urmat facultatea.
Nu eram înmatriculat, dar am petrecut mult timp... făcând cercetări.
Vorbind de cercetări, uită-te la asta.
Mai multe ceasuri "faux-lex"?
- Da. - Astea sunt frumoase.
Tăinuitorul nostru din Alphabet City încearcă să mute 120 de cutii,
fiecare cu 35 din astea.
- La 600$ bucata, e... - 2,5 milioane de dolari la valoarea străzii.
Ai stat prea aproape de Caffrey.
- Când s-a întâmplat asta? - Nu ştiu.
Diana, adună echipa de la Harvard. Jones, du cutia la Probe.
Bine, oameni buni.
Astăzi avem ocazia de a-l prinde
pe unul din cei mai faimoşi criminali ai "gulerelor albe" din New York ...
Vincent Adler.
După cum ştiţi, Adler a făcut o înşelătorie de tip Ponzi
acum în jur de cinci ani care a rivalizat cu cea a lui Bernie Madoff.
La sfârşit, a dispărut cu un miliard de dolari.
- E şi fostul meu şef. - Sara Ellis, de la Sterling Bosch,
a venit cu o nouă pistă.
Adler caută un U-boat scufundat pe coasta New York-ului.
Mai întâi cutii muzicale, acum U-boat.
Acesta e U-boat 869.
A plecat din Germania în 1945.
- De ce e aşa valoros? - Nu ştim.
Germania a trimis un număr de submarine U-boat spre sfârşitul războiului.
Nu se ştie ce aveau la bord. Orice ar fi, o persoană a fost împuşcată,
şi cel puţin doi oameni au murit din cauza asta.
Adler vrea submarinul acesta, ceea ce-nseamnă că-l putem folosi să-l găsim.
Dacă-l caută pe coasta New York-ului, atunci foloseşte vase.
Închiriază sonare şi submersibile.
Trebuie să fi lăsat urme de documente. Hai să-i dăm de urmă.
Mai e o pistă pe care vreau s-o urmaţi.
Alex Hunter. E o veche cunoştinţă a lui Neal.
Dar ştiaţi deja asta.
- O cunoaştem pe Alex. - Cum e implicată?
Sunt multe pe care, probabil, le ştie despre asta. Găsiţi-o.
Deci...Alex?
Bine, probabil e puţin spus "cunoştinţă".
Neal, nu-mi datorezi nimic. Şi eu am avut o viaţă.
Dar, dacă e ceva între noi, atunci nu mă minţi.
- N-aş face-o niciodată. - Ba da.
- Deci Alex? - S-a terminat.
Acum mult timp.
- A fost atât de greu? - Nu.
- Luăm prânzul mâine? - La mine?
Ne vedem la 1:00.
Un U-boat scufundat? Ce poate fi mai bun ca asta?
- Ce crezi că e-n el? - Asta e-ntrebarea, nu?
Plutoniu, ar fi o bănuială.
Ştii că aveau bomba cu ani buni înaintea noastră.
Cred că mi-a scăpat capitolul acela din istoria lumii.
Da, desigur. Ar putea conţine şi clonele lui Hitler.
- Vorbeşte serios? - Din păcate, da.
- Mozzie, antena? - Stai, trebuie să se-ncălzească.
- O altă posibilitate... - Lasă să rămână o surpriză.
- Clădirea Chrysler. E nou. - Aproape l-am terminat.
- Îl pictezi pentru iubita ta? - Ai 9 ani?
Îmi exersez tehnica. Îmi calmează nervii.
- Înseamnă că pictezi mult. - Am umplut o cameră de depozit.
Nu.
Cât de aproape trebuie să fim ca să meargă chestia asta?
Semnalul S.O.S. de pe U-boat a fost proiectat să fie inactiv,
ceea ce-nseamnă că ar trebui să fim chiar deasupra lui ca să-l detectăm.
Nu mi-ar plăcea să vă car pe tine şi chestia aia pe toată coasta de est.
Dacă Alex ştie pe cât de mult credem noi că ştie despre chestia asta,
ar putea să ne ajute să restrângem căutarea?
Merită încercat. Nu mi-a răspuns până acum, dar o să-ncerc iar.
- Alex? - Bună, Neal.
După atâta timp, mi-ai recunoscut vocea.
- Sunt flatat. - Unde e Alex?
- Doamna nu vrea să fie deranjată. - Ştiu de U-boat.
Aş fi dezamăgit dacă n-ai şti.
Ţine-ţi în frâu câinele. Las-o baltă.
- Nu pot face asta. - După tot ce ai pierdut...
Întâi Kate, acum Alex. De ce-ţi tot faci asta?
- N-o să mă opresc, Vincent. - Nici eu.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
WHITE COLLAR Sezonul 2 Episodul 16 - Nedetectat
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
E vreo şansă ca Alex şi Adler să lucreze împreună?
Nu, niciodată n-ar lucra cu el.
Momentan nu putem spune sigur care e relaţia lor.
O găsim pe Alex Hunter, îl găsim Vincent Adler.
- I-am verificat aliasurile prin Interpol. - Verific tăinuitorii locali.
- Neal? - Deja mă ocup de asta.
- Bine, ai aflat ceva de Alex? - S-a mutat des.
Hale zice c-a fost în oraş acum două săptămâni,
încerca să mai amaneteze argint prin Teddy Eames.
Cum de s-a încurcat cu Eames? E un escroc mărunt.
- Da, încearcă să progreseze. - Alex nu e cunoscută pentru altruismul ei.
Chiar încerci s-o înţelegi pe Alex atât de târziu?
- Niciodată n-am înţeles-o. - Serios?
Credeam că relaţia voastră are sens...
- Respect de ambele părţi, avantaj. - Avantaj?
- Spune-mi că greşesc. - Vreau să vorbesc cu Eames.
- Eşti sigur că Alex s-a întâlnit cu el? - Sigur.
Eames a fost ultima persoană care a văzut-o înainte să dispară.
- Poate ne spune unde se-ndrepta. - Furt, posesie, jaf...
Are un cazier considerabil. Te poţi baza pe el.
- Nu va vorbi cu un agent. - Vrei să-l escrochezi să-ţi dea informaţii?
Lui Eames îi place să vândă mărfuri proaspete, de la plasme la bijuterii împrumutate.
Bijuterii împrumutate?
Acum c-ai menţionat asta, avem cutia aia de faux-lex.
- Ar fi bine să meargă asta. - Calmează-te.
Ţin cinci Rolex-uri false. Dacă sunt percheziţionat,
o să am un cod de bare ştampilat pe gât.
Caffrey. Ce pot să fac pentru tine?
Am auzit că îţi faci un nume.
De obicei, aş face afacerea asta cu Alex, dar n-o pot găsi.
Eu aş verificat site-ul Interpol-ului. Se pare că e peste tot acolo.
Bine, facem asta sau nu?
- Ce ai? - Bunuri de calitate...
Gravare cu cristal, plasare la mâna a doua bună.
- Chitanţa cardului ultimului cumpărător. - Cât?
- 300$ fiecare. - 200$.
Haide, o să dai astea cu cel puţin 600$.
Bine. Dacă-l vând azi pe ăsta, o să cumpăr mâine tot ce ai.
Mi se pare o înţelegere corectă.
- Prinde-l. - Fir-ar!
- Treci aici! - Cunosc o plasare când o văd.
- Te superi dacă-ţi goleşti buzunarele? - Ai cauză probabilă?
Da, insigna mea-mi dă cauza probabilă. Mâinile pe masă.
De ce ne hărţuieşti pe noi? N-ar trebui să arestezi brokeri sau ceva?
Arestez pe cine vreau.
Bine, e rândul tău.
- Eşti fericit? - Da.
Bine, vreau să îţi strângi astea şi să pleci de aici în cinci minute.
Înţelegi? Tu?
- Cred că-ţi sunt dator, nu? - Aşa aş zice.
Spune-mi de ultima dată când ai văzut-o pe Alex.
Eames a spus că Alex se-ndrepta spre Grădina Conservatorului după ce s-au întâlnit.
Jones, verifică camerele de trafic dinspre Grădină, poate dai de ea.
Am înţeles.
Ceasurile?
- Banii? - Ce bani?
- Cei 300$ pe care ţi i-a dat Eames. - Ce 300$ pe care mi i-a dat Eames?
- Mersi de ajutor. - Oricând, Serpico.
- Fă-i cinste lui Jones cu prânzul. - Vom vedea.
Înregistrările camerelor de supraveghere arată c-a ajuns şi a intrat în Grădină.
Dacă a ieşit, a fost pe cealaltă parte, unde nu e nicio cameră.
- Ai idee ce făcea acolo? - Eames n-a spus.
- E un loc bun de întâlnire sau de plasare. - Dacă-i refacem drumul poate aflăm ceva.
Tu mergi la stânga, eu o iau la dreapta. Ne putem întâlni la mijloc.
- Cine e? - Bună, agent Burke. E o zi frumoasă, nu?
- Unde eşti? - Bagă arma-n toc şi intră-n maşină.
Dă arma, te rog.
- Mă bucur să te cunosc, Peter. - Nu te obosi.
Şi Neal. Nu-ţi pot spune cât de mult mă bucur să te revăd.
Aş minţi dacă aş spune tot asta.
- Ai ucis-o pe Kate. - Nu, Neal. Tu ai făcut-o.
Ai schimbat-o. Kate pe care o cunoşteam eu încă ar fi în viaţă.
- Unde e Alex? - O poţi întreba când o vezi.
- Ce vrei de la noi? - Îl vreau pe Neal.
Dar te iau şi pe tine, din moment ce nu te pot lăsa să pleci.
Peter, ai cheia de la brăţara lui Neal. Dă-i-o.
Neal, dă-ţi jos brăţara.
O decizie... În acele pahare e o combinaţie de hidrat de cloral, etanol şi ceai rece.
Vă va adormi până ajungem acolo unde mergem.
- Sau? - Sau mergeţi pe altă rută.
- Nu facem asta. - Bea, Neal.
Te poţi trezi şi afla toate răspunsurile pe care le cauţi.
Nu facem jocul ăsta.
E rândul tău, agent Burke.
Alex. Te căutam.
- Ar trebui? - Cred că va ajuta.
Mulţumesc.
Hai.
Asta face parte din plan, nu?
Vă lăsaţi prinşi, apoi FBI-ul vine să vă salveze.
- Ai înţeles bine prima parte. - Ai idee unde suntem?
E un depozit. E tot ce ştiu. M-au drogat şi pe mine.
- Mă bucur că v-aţi trezit. - De ce suntem aici?
Ar fi mai bine dacă v-aş arăta.
Dumnezeule.
- L-ai găsit. - E incredibil, nu?
Ultimele zile ale războiului.
Acest U-boat trebuia s-ajungă în Argentina, dar s-a întâmplat ceva.
Echipajul a trebuit să-l lase pe coasta noastră.
Voiam să-l recuperez după război, dar, evident, asta nu s-a întâmplat.
- De unde ştii astea? - Pentru că un membru al echipajului a supravieţuit.
Era tatăl meu.
De ce ai nevoie de mine?
Echipajul a montat explozibili în interior ca să împiedice accesul inamicilor.
Am nevoie de cineva care să-l deschidă fără să-l detoneze.
Din fericire, îl cunosc pe cel mai bun.
- De asta eşti aici, Neal. - Şi dacă refuz?
N-o vei face. Alex va fi cu mine.
Te poţi preface că faci asta ca să-i protejezi pe ea şi pe Peter,
dar amândoi cunoaştem adevăratul motiv...
Vrei să vezi ce e în interior.
O să am nevoie de echipament... burghiu cu carbid, alezoscop cu fibră optică.
Cred că vei găsi tot ce ai nevoie.
E nevoie de doi oameni să deschizi trapa. O să mă ajuţi?
Nu. Eu voi fi în spatele unui geam de protecţie.
Agentul Burke te poate ajuta. Nu uita, vei purta o cameră.
Nu încerca să faci pe eroul.
Poţi face asta?
Neal?!
Nu eşti Neal.
Şi tu nu eşti o blondă căpşună cu o înclinaţie pentru Voltaire.
Cred că amândoi suntem dezamăgiţi.
- Credeam că deja ai făcut-o să meargă. - Merge.
Încerc să îmbunătăţesc recepţia
pentru că am de primit un semnal sau să aud de un vas de la agent.
O să stai acolo toată ziua?
Nu stau. Neal mi-a spus să ne vedem aici.
Ştii... n-o să meargă.
- Ce? - Să fii cu un escroc.
Nu, nu sunt cu nimeni.
Înţeleg. Suntem făpturi fascinante.
Avem o viaţă periculoasă. E captivant, uşor erotic.
Dar cu tipi ca noi, o să te vezi mereu încercând să fii cu un pas în faţă.
Te relaxezi odată, laşi garda jos, şi totul dispare.
Ai dat o descriere tragică.
Tragedia unuia e captivarea altuia.
Mă tem c-am băut tot vinul.
Tot, în afară de sticla asta pe care ai ascuns-o în spatele celorlalte.
Poate că mai e o speranţă pentru tine.
Ai spus că te-ntâlneşti cu Neal aici?
- La 1:00. - Asta era acum 30 de minute.
- Mai lasă-mă, Mozzie. Am întârziat. - Da. Neal de obicei nu.
- Ai încercat să-l suni? - Mi-a intrat direct căsuţa vocală.
- Probabil nu e nimic. - Da, nu e nimic.
- Ar trebui să-l sunăm pe agent. - O să-l sun pe Peter.
Ai mai spart un submarin?
Nu, dar principiile ar trebui să fie cam la fel.
- Ce avem? - Pare a fi o maşină de scris.
- O maşină de scris? - Da, dar nu văd niciun explozibil.
Bine. Ajută-mă să scot şuruburile astea.
Chiar era nevoie de doi oameni să facă asta?
- M-am gândit să te salvez de-un glonţ. - Punându-mă în faţa unei bombe?
- Nu mai vorbiţi. - Dacă nu-ţi place, vino şi fă-o singur.
Asta i-a închis gura. Aşa.
- E o enigmă. - O maşină care sparge coduri.
- Da. - Sigur e făcută să explodeze.
- Ai grijă. - Bine.
- Acela ar fi TNT. - Da, mult TNT.
Niciun răspuns din partea lui Peter sau lui Neal. Nu le stă în fire.
Noroc că iubitul tău poartă o brăţară de urmărire.
- O laşi baltă? Nu e iubitul meu. - Ciudat. Peter i-a scos brăţara lui Neal.
E Grădina Conservatorului. E acelaşi loc unde a fost văzută pentru ultima dată Alex Hunter.
O să verificăm. Sara, tu ai vorbit ultima dată cu Neal. Vreau să vii cu noi.
Bine, noi încă suntem la Neal, puteţi să ne luaţi de aici.
Stai, "noi"?
Bine, enigma foloseşte o serie de contacte şi rotoare ca să codifice cuvinte.
15 miliarde de miliarde de combinaţii posibile.
Da, mulţumesc pentru asta.
- Tu te pricepi la cuvinte încrucişate. - Nu atât de bine.
- Ai o culoare preferată? - Amuzant. Tu te pricepi la asta, nu eu.
Bine, bej e de obicei neutru sau fals.
- De obicei? - Nu ştiu dacă foloseau fire false acum 60 de ani.
Cele active ar trebui să fie cel argintiu sau cel negru.
- Culoarea preferată a lui El e mov. - Asta nu ne ajută.
- Cred că e cel negru. - Bine.
Sau cel argintiu. Sau ambele.
Bine, ar trebui să meargă dacă le tăiem pe ambele.
Ar trebui să meargă. Eu o să-l tai pe cel negru, tu pe cel argintiu.
- Bun, bun. 1, 2, 3, taie. - Bine.
Stai, Peter. În caz că asta nu merge...
Da, şi eu.
Bine. Unu...
doi... trei.
- Ce face? - Cred că e un cronometru.
- Cât timp mai avem? - Nu ştiu, dar pare să se mişte repede.
- Cum îl oprim?! - Nu ştiu, Peter!
- O să explodeze. - Dumnezeule. Acum înţeleg. Ştiu ce e.
- Despre ce vorbeşti? - E o legendă. Parola enigmei e o legendă.
Povestea unui vechi rege, cu o atingere de aur care l-a distrus.
Midas. Alex, eşti sigură?
Operatorul radio care a primit ultimul semnal SOS al submarinului a fost bunicul meu.
Tu eşti nepoata lui Gerhard Wagner.
Mi-a spus să-mi amintesc mereu povestea asta.
- Fă-o! - Midas.
M-I-D-A-S.
- A fost cât pe-aci. - Am mai scăpat noi.
- Nu cred. - Bine.
L-ai apucat?
- Ai grijă. - Mai mult TNT. Grozav.
Ar fi bine să fie ceva bun.
Ar fi trebuit să ştiu că tu stai la pândă.
- Frumos dispozitiv, dle Vrăjitor. - Da, e.
Dacă voi credeţi că intru-n chestia aia cu doi agenţi, atunci e uşor de constatat.
Bine. Atunci nu vii.
- Nu uitaţi, călătoresc delicat. - Perfect.
Instrumente.
Dacă văd borcane cu fetuşi cu mustăţi mici şi negre, mă-ntorc.
Nu cred că ăsta cară clonele lui Hitler.
Aici, ai grijă la fire.
- Ajută-mă. - Da.
E un Van Dyke. Cred că valorează milioane.
Uită-te la ăsta.
E prada naziştilor... de peste tot din Europa.
Comoara lui Priam, până să se dovedească a fi comoara lui Troy.
- Oricum ar fi, acum e aici. - Cred că valorează...
Miliarde. Miliarde de dolari.
Cred că e una din cele mai mari colecţii de artă găsită vreodată.
- Cum scăpăm de aici? - Adler, vezi asta?
- Da. - Nu şi acum.
Asta ne dă ceva timp. Ai vreo idee?
Adler putea găsi submarinul doar dacă antena încă mergea.
- Antena lui Mozzie. - Evident, Adler a făcut-o pe a lui să meargă.
- O să verific acolo. - Bine.
- Ai grijă, nitrogenul e instabil. - Bine.
Arată ca modelul nostru fractal.
Nemţii au construit lucrurile ca să dureze.
- Crezi că Mozzie ne poate găsi? - Dacă ne-ntoarcem în limuzină,
- ...o pot conecta la o sursă de energie. - Sunt şanse mici.
Bine lucrat, domnilor.
O comoară pentru veşnicie.
Mă bucur c-ai trăit destul ca s-o vezi.
Dumnezeule, acela e un Rembrandt. Preluăm noi de aici.
- Voi trei mergeţi la o plimbare. - Nu.
Eu nu mă-ntorc în limuzina aia.
Dă-i drumul, Vincent. Împuşcă-ne.
Bine, împuşcă-i. Apoi adu un mop sau ceva.
Stai. Bine. Mergem în limuzină.
Ia uite. Un om rezonabil.
Pregăteşte băuturile.
- Nu mă simt bine în situaţia asta. - Ştim.
- Nu te răpim. - Pot să ies?
- Nu. - Atunci pare ca o răpire.
Are cineva ceva pentru rău de maşină?
Nu ştiu de ce, dar te plac.
Şi nu vreau ca ei să te rănească, aşa că fă-ţi o favoare şi taci.
- Băieţi! - Are dreptate, o să te rănesc.
Cu tot respectul, cred c-ar trebui să mă ascultaţi acum.
- Serios? De ce? - Prind un semnal.
- E submarinul? - Nu cred, pentru că se mişcă.
- Pe unde? - Est!
- E toată lumea în regulă? - Deocamdată.
- Unde suntem? - Într-un doc uscat.
Ce fac tipii ăia?
Am o idee destul de bună.
Adler ia-n serios chestia cu duşman de moarte.
Mereu a avut un talent pentru dramatism.
Unde e cavaleria, Neal?
Moz va fi aici. Sper.
- Pe unde? - Fă stânga. Nu, adică dreapta!
- Bine, ai spus la stânga. - De data asta spun dreapta! Cred.
- Iisuse! Stânga sau dreapta? - În diagonală!
Trebuie să găsim o cale să scăpăm de legături.
- Am un cuţit. - Nu pot spune că sunt surprins.
- Paznicii ne-au controlat. - Nu peste tot.
Exact ca pe vremuri.
Da, gata.
La naiba.
Jos!
Treceţi în spatele meu. Hai.
- FBI! Nu mişcaţi! - Puneţi armele jos! Mâinile pe cap!
Nu cred că puteam fi mai aproape de atât.
M-ai salvat din nou.
Tu m-ai salvat.
- Ceva? - Nu. Oamenii lui Adler nu vorbesc.
Putem presupune că ştie că am scăpat şi că-l căutăm.
- Se grăbeşte cu planul de scăpare? - Nu.
L-au auzit spunând că duce operele de artă în Europa cu un vas,
dar nu poate până la sfârşitul săptămânii.
Bun, asta ne dă timp. Ce-ţi aminteşti de depozit?
Grinde de lemn, arhitectură de dinainte de război, uşă de oţel ce dădea spre vest.
- Aceea ar fi traveea de-ncărcare. - Şi era un zăngănit noaptea.
- Un fel de baliză cred. - Ar putea fi o baliză pentru vreme.
Diana, ce ai găsit?
Sunt patru de-a lungul liniei ţărmului Brooklyn-ului şi trei lângă parcul Battery.
- Sunt multe clădiri. - Da, hai să luăm planurile clădirilor,
să vedem dacă putem restrânge căutarea. Adler a scos cumva submarinul ăla din apă.
Scoate imaginile de pe satelit. Hai să-l găsim.
Mulţumesc, tuturor.
Bine, o să prind un loc în faţă.
Ba deloc. Oameni buni se ocupă de asta.
O să termini şi o să pleci de aici.
Vreau să te odihneşti. E un ordin.
- O să ţii cont de propriul sfat? - Da.
O să merg acasă, o să-mi sărut soţia, şi o să fac cel puţin un lucru normal azi.
Mai apuci să lupţi încă o zi?
O grămadă de agenţi îţi suflă-n ceafă... Probabil nu aşa ai vrea să te distrezi, nu?
E mai bine decât să fiu ţinută ostatică. Cu puţin.
N-am făcut cunoştinţă oficial. Sunt Sara Ellis.
- Bună. - Nu eşti o agentă?
Nu, nu. Lucrez pentru Sterling Bosch.
Asigurări. Cum ai ajuns să te bagi în asta?
La capătul celălalt al camerei. Pericol.
Pe care o vrei? O să fiu ajutorul tău.
- Nu, sunt în regulă, Jones. - Eşti sigur?
Dacă nu vin în 10 minute, trimite întăriri.
Despre ce vorbiţi voi două?
O să vă las să vorbiţi.
- Cred că e grozavă. - Nu e aşa, e...
- Ba da, e. - Da.
- De cât timp ştii de submarin? - Schimbi subiectul?
Nu. Poate. Vreau să ştiu.
- Ştii cine a fost bunicul meu? - Da, Wagner.
Ştiam de submarin de când eram mică.
Bunicul mă ducea în Coney Island
când nu mai era nimeni prin preajmă, şi arăta spre apă
şi-mi spunea că cea mai mare comoară din lume era chiar acolo, sub valuri.
- Submarinul U-boat. - Da.
A spus că naziştii au adunat cele mai frumoase lucruri din lume.
Au pus acele lucruri într-un submarin, şi când traversa Atlanticul,
s-a scufundat, şi nimeni nu-l putea găsi.
El a primit ultimul semnal S.O.S. de la submarin.
Da, a criptat modelul antenei S.O.S. în cutia muzicală.
S-a gândit că va ajunge în America, va construi un receptor şi va găsi submarinul.
Dar a fugit din Germania după război, şi cutia a fost pierdută.
Dar a păstrat asta.
Da. Am crezut mereu că sunt doar poveşti minunate...
Despre o comoară la care nu se putea ajunge.
Apoi, pe patul de moarte, mi-a spus, "Totul e adevărat, Alex".
Şi apoi mi-a demonstrat. Mi-a dat cheia de la cutia muzicală.
- "Găseşte-o", a spus el. - Noul tău destin.
Da. Tu-mi aduci aminte de acea comoară.
O fantezie minunată de neatins.
Ai grijă de tine, Neal.
- Ce mai zi. - O altă zi, un alt submarin nazist.
Bună, scumpo. Totul e bine.
Nu, o să-ţi povestesc totul.
Tocmai am dat declaraţia, mă duc acasă.
Ascultă... Ce s-a întâmplat cu Alex n-a fost...
Neal, opreşte-te, da? Sunt o fată mare,
şi trebuie să nu ne mai păcălim.
Suntem ceea ce suntem. Şi...
Bună. E seara ta norocoasă.
Elizabeth face puii ăia mici care-ţi plac.
- Găinuşe. - Ştiu cum le spune.
Eşti invitat. Asta înseamnă că vii.
- Amândoi. - E un ordin?
Da, va fi amuzant.
Antreprenorul va etanşa geamurile vitrinei luni.
- Şi? - Şi a spus că spuma întărită
e mult mai eficientă decât plasticul adeziv.
- Nu! Vreau o declaraţie în scris. - Ai pierdut.
- Da! - Etanşarea geamurilor.
E ultima controversă ce dă peste cap casa Burke.
- Ca să vezi. - Sunteţi foarte tăcuţi.
- Mai vreţi vin? - Da.
- Tu şi Peter sunteţi foarte fericiţi, nu? - Da.
Soţia unui agent FBI. Nu e uşor, nu?
Da, aş minţi dacă aş spune că nu-mi fac griji pentru el.
Dar ştiam cine e când m-am îndrăgostit de el.
- N-ai încercat să schimbi asta? - Nu, de ce aş face-o?
Suntem căsătoriţi. La bine şi la rău.
Şi acum îl are pe Neal.
La bine şi la rău. Dar, ca să ştii, e mai bine.
- Ai încredere în Neal? - E o întrebare directă.
- Să-nţeleg că tu n-ai? - Ai spus-o chiar tu. Ştiu cine e.
Neal e multe lucruri, dar... când contează, poţi avea încredere în el.
- Crezi că am intrat în belele? - Nu, sunt sigur că vorbesc de pantofi.
- Pantofi? - Tu despre ce crezi că vorbesc?
- Despre noi. - Da, poate de tine.
Ai multe de învăţat despre femei.
- Eu am multe de învăţat? - Eu vin acasă la asta seară de seară.
Duminica trecută... Stăteam pe canapeaua aia cu El.
Ea citea, eu mă uitam la meci, şi Satchmo dormea la picioarele mele.
Şi mi-a venit în minte. Iar.
- Sunt cel mai norocos tip. - Eu nu cred că sunt aşa.
Trebuie doar să-ţi dai seama.
Şi când o vei face, atunci vei tu fi cel norocos.
Frumos fund.
- Ar trebui să plec. - Ştiu că lucrurile sunt complicate.
- Asta e specialitatea ta, Neal. - Aş putea preda un curs. Da.
Vreau să ştii că nu minţeam când am spus că lucrurile s-au terminat între mine şi Alex.
- Am vorbit serios. - La momentul acela.
La momentul acela. Da.
Îmi eşti dator cu un prânz.
Am restrâns căutarea la aceste 15 depozite.
Intrăm în fiecare până găsim submarinul.
Nu uitaţi, oamenii lui Adler sunt înarmaţi, aşa că fiţi atenţi.
Să trecem la treabă.
Adler nu va scăpa, Neal. Nu-l voi lăsa.
Ştiu.
Mereu ai fost insistent, Neal.
Una din multele calităţi pe care le admir la tine.
- FBI-ul se apropie, Adler. - Ştiu.
E un camion înăuntru, încărcat cu o colecţie de artă mai valoroasă decât viaţa.
Mă ajuţi să trec de perimetrul FBI-ului, şi jumătate e a ta.
Pare a fi o înţelegere bună.
- Probabil crezi că sunt un idiot. - Cred că eşti un oportunist.
Mi-ai luat totul.
Doar după ce-ai încercat să-mi faci la fel.
- Totul e drept în iubire şi-n război. - Spune-mi de ce a trebuit să moară Kate.
Dacă vrei să te ajut acum, spune-mi.
Explozibilii din avion au fost ideea ei. Vă paraşutaţi deasupra ocenaului,
avionul explodează, trăiţi fericiţi până la adânci bătrâneţi.
Dar apoi a sunat şi a spus că tocmai a ajuns Burke.
Atunci, ca şi acum, a ameninţat că va distruge totul.
Aşa că ai detonat mai devreme.
Aş mai fi putut aştepta 30 de secunde, şi ai fi fost şi tu mort.
Ar trebui să-ţi fiu recunoscător?
Erai cel mai apropiat lucru de un fiu, pe care l-am avut.
Nu. Nu sunt deloc ca tine!
Nu e nimic mai trist ca un escroc păcălindu-se singur.
Haide, Neal.
Hai să nu mai rănim oamenii pe care-i iubim.
Hai să aducem totul la un cerc complet. Noi doi.
- Exact ca pe vremuri. - Du-te naiba.
Spune-mi c-ai scos TNT-ul!
- Probabil a făcut o scânteie. Vechea instalaţie. - Operele vor arde! Hai!
E liber. Nimic.
- Şefu'? - Unde naiba e Neal?
Haide!
Jos!
- A mai ajuns cineva? - Pompierii sunt la 15 minute distanţă!
- Nu, nu! Dă-te din calea mea! - E prea târziu, Vincent. E prea târziu.
S-a dus.
- Tu ai făcut asta! - Nu.
Eu am luat de la tine, acum iei tu de la mine.
Nu, n-aş arde niciodată artă. Ştii asta.
Nu vei scăpa cu asta. Adio, Neal.
M-ar fi ucis.
Ce-a vrut să spună, "Nu vei scăpa cu asta"?
Nu ştiu.
Mă bucur că eşti bine.
- Eşti bine, Neal? - Da.
Hai, te ducem noi înapoi.
La naiba, Neal.
Tu ai făcut asta... Focul, totul.
- Tu ai făcut-o. - Peter, erau capodopere.
- Nu le-aş arde niciodată. Ştii asta. - Nu, dar le-ai fura.
- Nu ştii despre ce vorbeşti. - Escrocheria pe termen lung a dat roade, nu?
Ai văzut ce ocazie ai şi ai profitat.
Nu ştiu cum. Nu ştiu ce joc joci.
N-am idee, Peter.
Acum nu te mint. N-am furat operele de artă.
Eu cred că ai făcut-o.
Atunci dovedeşte-o.
Dovedeşte-o.
O să-mi mulţumeşti.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro