Din episoadele anterioare...
Legenda e clară: cel ce va scoate sabia din stâncă
va fi regele ce va uni toate ţinuturile bretone.
Vi-l prezint pe regele vostru incontestabil!
Iar toţi regii au nevoie de campionii lor.
Acesta este Leontes, cel căruia îi datorez propria-mi viaţă.
Am avut un vis... Poate o viziune... cu tine.
Guinevere, acesta este minunatul Leontes.
De fapt, ne cunoaştem de mult timp.
- Este logodnica mea. - Aşa este.
Sunt fiica lui Uther şi singura moştenitoare.
Acest castel şi întregul regat ar trebui să fie ale mele.
Nu trebuie să ne duşmănim. Putem să ne unim forţele.
Pentru tine, asta nu înseamnă nimic. Pentru mine, înseamnă totul.
C A M E L O T Sezonul 1, Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: al3x04/Felixuca
Comentarii pe www.tvblog.ro
Sincronizare DVDRip: Florin C, titrări.ro
Nu mai mult de şase paznici. Şubred sistem de apărare. E perfect.
Sunt pradă uşoară. Haide!
Am spus doar că nu înţeleg graba de a ne căsători.
Sunteţi împreună de când eraţi copii.
Logodiţi de cinci ani...
Mie nu mi se pare că e grabă.
Bridget? Şi dacă nu e alesul?
Te măriţi în trei zile.
Ţi se face puţină frică.
Bărbaţii buni nu sunt numai rari.
Sunt, practic, inexistenţi.
Leontes e tânăr, chipeş
şi campionul regelui, în numele lui Dumnezeu!
E o partidă bună şi va proteja pământurile tatălui tău.
Dar cel mai important, e cel pe care mama ta l-a vrut mereu pentru tine.
I-am spus lui Leontes
că oriunde am merge, te vreau cu mine.
Nu eşti numai verişoara mea.
Îmi eşti cea mai apropiată prietenă.
- Guinevere! - Tată, te rog frumos!
Trebuie să plecăm de aici. Suntem atacaţi.
Haide, trebuie să plecăm.
Tată, opreşte-i! Nu putem lăsa să facă aşa ceva!
Guinevere, nu-i poţi înfrunta! Sunt prea mulţi.
- Guinevere, acum! - Nu putem să plecăm aşa!
Pleacă până nu te rănesc!
Să mergem!
Ce fac oamenii ăştia aici?
Ce vor?
Vor ca regele să le facă nişte favoruri.
Alteţă, îmi acordaţi puţin timp să vă implor indulgenţa...
- Îmi pare rău. - Măria ta...
- Alteţă, numai un moment. - Ai greşit fratele, pe el îl cauţi.
- Alteţă... - Vin imediat. Sau altcineva. Promit.
S-a dus vorba. Oamenii se îngrămădesc să vină.
E bine.
- Alteţă. - Leontes. Ce s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat? - Ne-au atacat bandiţii, Alteţă.
Au luat totul. Nu ne putem întoarce. Nu mai suntem în siguranţă.
Îi putem adăposti aici? Să le găsim nişte camere? Garantez eu pentru ei.
Nu. Asta nu e o ascunzătoare.
Sigur că da.
Puteţi alege ce cameră vreţi. Nu sunt condiţii foarte bune,
- ...dar veţi fi în siguranţă. - Mulţumim.
Dar nunta nu se va mai ţine,
exact când avea cea mai mare nevoie de protecţia ta.
Trebuia să vă căsătoriţi?
- În trei zile. - Atunci trebuie să o ţineţi aici.
- Ce? Nu. - De ce nu?
- Nici nu ai vrut să rămână aici. - M-am răzgândit.
Nimic nu inspiră speranţă mai mult decât o nuntă.
Căsătoria campionului regelui. Un simbol perfect.
Sau aveţi ceva împotrivă, Alteţă?
- Nu, sigur că nu. - Mulţumim.
Fiica ta şi Leontes se vor căsători în Camelot.
Sunteţi foarte generoşi.
Spargeţi încuietoarea.
Deci aici îşi tortura Uther prizonierii.
Aduceaţi prizonierii aici?
Nu numai prizonieri.
Orice persoană care-l înfrunta.
Lăsaţi-ne.
Cum te cheamă?
- Vivian. - Vino aici.
- I-ai servit tatălui meu? - Da.
De unde ai aceste semne?
Romanii au adus familia mea aici ca sclavi,
cu sute de ani în urmă.
Mi s-a spus că la prăbuşirea Imperiului noi am rămas.
Însemnele sunt din patria noastră mamă.
- Spune-mi ce părere ai despre Uther. - L-am respectat pe tatăl tău.
L-ai plăcut?
Te-ai temut de el?
L-am respectat pe tatăl tău.
Vreau să faci ceva pentru mine.
Fă un raid printre oamenii noştri.
Pe cei în care ai încredere ţine-i. Scapă de ceilalţi.
În regulă.
Castelul ăsta are nevoie de un aer nou. Ar fi mai bine cu femei mai multe.
Dar mai întâi goleşte camera asta.
Lasă astea.
Camerele sunt în stare proastă,
dar nu va trebui decât să lucrăm puţin la ele.
Poftiţi.
Mă scuzaţi că întreb, dar unde sunt servitorii?
Cu cine vorbim pentru pregătiri?
Ei bine...
Nu putem spune că avem...
Deci suntem numai noi? Bine.
- Bun. - Bine.
De tine avem nevoie. Prima nuntă a Camelotului.
Te voi face o mireasă demnă de legendă.
- Mă faci să înroşesc. - Te-ai descurcat bine.
- Te potriveşti perfect cu Leontes. - Asta îi tot spun şi eu.
- Şi e în graţiile regelui. - Ştiu.
Mai mult de atât nu aş fi putut cere.
Vino.
Îl iubeşti?
Nici măcar nu cred că ştiu înţelesul cuvântului ăstuia.
Nu-i nimic. Aşa am fost şi eu.
Dar să ştii că dacă ai puţin noroc,
în timp, te vei îndrăgosti de el.
Iar dacă nu, înainte să-ţi dai seama, veţi face copii şi apoi vei...
Îi vei iubi pe aceştia.
Nu prea e o oaste demnă de un rege.
Am pierdut mulţi oameni buni în timpul luptei cu Lot.
Mai devreme sau mai târziu, vor veni alţii.
- Dar acum suntem vulnerabili. - Dacă recrutăm un războinic viteaz,
ne va ridica moralul, va anima puţin lucrurile.
Şi cu puţin noroc, toţi vor auzi şi ni se vor alătura.
Ai pe cineva în minte?
Poate. Gawain, un războinic împotriva căruia am luptat odată.
Am încercat să-l recrutez în armata lui Uther, dar a refuzat.
Ce te face să crezi că de data asta ar accepta?
Stă altfel treaba. Nu asta îmi tot spui?
Nu strică să întreb.
Te pot ajuta?
Numai regele mă poate lămuri.
Sora lui trimite un mesaj.
Sora ta şi aliatul ei te invită la castelul tatălui tău.
Organizează un ospăţ în onoarea ta.
Atâta ospitalitate.
De ce?
Eu doar repet ce mi s-a spus.
Atunci acceptăm. Plecăm la drum imediat.
Va fi extrem de încântată.
Nu accepţi nimic fără să te consulţi cu mine.
Eu sunt regele şi am luat o decizie.
Cred că avem multe de făcut şi aici.
Cum ar fi să găzduim o nuntă?
Morgan e sora mea. Vreau să o cunosc mai bine.
Dacă nu-mi pot uni propria familie, cum voi uni întregul ţinut?
- Unde-l găsim pe războinicul acesta? - Din ce am auzit ultima oară,
e la o zi de mers.
Am văzut cum te uiţi la ea...
Guinevere.
Guinevere a lui Leontes?
Ai visat-o.
- Ba nu. - Nu mă minţi.
În afară de azi, ai mai întâlnit-o?
La încoronare, doar atât.
- Altundeva nu? - Nu.
- Nu pe o plajă? - De ce crezi asta?
Pentru că aşa am văzut.
A fost un vis. Am visat-o. Doar atât.
- Bun, pentru că e a lui Leontes. - Nimeni nu e legat de nimeni.
Şi nimic nu ne pune în pericol munca, cu atât mai puţin o femeie.
Crezi că ai dreptul să vorbeşti aşa cu mine?
Tot ce ai realizat e datorită mie.
Ţine minte asta.
Alteţă. Sunt onorată.
Mulţumesc.
Ai făcut ceva schimbări.
Da, avea nevoie de atingerea unei femei.
Haide. Sunt sigură că vrei să te relaxezi înainte de cină.
Vivian va avea grijă de tine şi te va duce la camera ta.
Merlin, tu vii cu mine.
Mă bucur foarte mult că mi-ai acceptat invitaţia.
Nu am acceptat-o. Arthur a făcut-o.
- Nu-l poţi scăpa din ochi. - E datoria mea să-l protejez.
- Vreau doar să-l cunosc mai bine. - Coroana e a lui acum.
Înţeleg asta.
Deci ai renunţat la pretenţiile la tron.
lată. Vechea ta cameră.
De când erai lacheul lui Uther.
Impresionant.
Noi de ce nu avem mâncare ca asta?
Mulţumesc, Vivian.
Dacă aş fi vrut să vă otrăvesc, nu aş fi făcut-o irosind bunătate de supă.
Deci, Arthur, acum că ai coroana, ce vei face cu ea?
E o întrebare foarte bună.
Atunci uimeşte-mă cu un răspuns bun.
"Întâia datorie a unui bărbat şi a unui rege"
"este căutarea şi investigarea adevărului."
- Cicero. - Aşa e.
A fost un elev bun.
Dar cum pui asta în practică?
Înainte să iau prea multe decizii, trebuie să-mi cunosc regatul...
- Să cunosc oamenii lui. - Iar ei să te cunoască pe tine.
Nu ştiam că eşti acolo.
A fost un ospăţ pe cinste.
Am vrut doar să-mi petrec mai mult timp cu tine.
Am mâncat şi am băut mult.
- Nu pot promite că voi sta treaz atât. - Bărbaţii rareori stau.
- Aici dormea tatăl meu? - Da, cu mama mea.
Când eram foarte mică.
Povesteşte-mi despre el.
A fost...
A fost un războinic uimitor.
Putea fi iubitor.
Dar, de asemenea, putea fi crud... Extrem de crud.
Ştiu că sosirea mea ţi-a picat greu.
Dar mă bucur că am putut s-o luăm de la început în seara asta...
Mă bucur că ne-am putut cunoaşte mai bine.
Da.
Doar că... Nu prea te ştiu, Arthur.
Cine eşti? Nu prea pot să-mi dau seama.
Întreabă-mă orice.
- Ţi s-a zis că eşti fiul unui rege? - Nu. Sincer.
Până ca Merlin să vină, imediat după moartea tatălui nostru,
- nu am ştiut nimic. - N-ai ştiut nimic?
Da.
Şi acum? Ce speranţe ai?
Ce e acolo?
- Îmi pare foarte rău. Te-am lovit? - Nu.
Nu, n-are nimic.
Acum, dacă nu te deranjează, mi-ar plăcea să dorm.
Desigur.
Somn uşor, înălţimea ta.
- Doar Arthur. - Da. Doar Arthur.
Deci neînfricatul tău războinic stă în biserica asta arsă.
Ăsta trebuie să fie locul.
- Eşti sigur? - Hai să aflăm. Vino.
E cineva?
Regele tău are nevoie de tine.
- Nu recunosc niciun rege. - El te recunoaşte pe tine.
- Şi-ţi cere loialitate. - Tu!
Ţi-am mai zis că nu vreau să-l slujesc pe Uther.
Parcă ai zis că e priceput. Nu e chiar cum spuneai.
Camelotul are destui oameni la fel de buni ca el.
- Cine-i Camelot? - Nu e o persoană, ci un loc.
De acolo, fratele meu, regele Arthur, conduce ţara.
- Nu şi pământurile mele. - Nu ştii nimic despre el.
Nu-i de mirare, dacă te-ai retras tocmai aici.
Deci e alt şef războinic care se crede rege.
Nu mă interesează.
- E urmaşul lui Uther. - Nu-i nicio mândrie.
A scos Sabia lui Marte din stânca de la cascadă.
- Şi vrei să-l aplaud? - L-a înfrânt pe regele Lot.
Lot e mort? Ce vreţi de la mine?
Ne trebuie un războinic puternic care să-i pregătească pe ceilalţi.
Am venit de pe coastă în căutarea ta.
- Atunci v-aţi pierdut vremea. - E limpede.
- Va trebui să înnoptăm aici. - Doar dacă plătiţi.
În halul ăsta ai ajuns? Erai un războinic respectat.
Acum ceri bani pe găzduire. Impresionant.
Nu mai am pentru ce lupta. Încerc să mă ajung cu banii.
Asta e casa Domnului. Şi am voie să stau aici.
Bine. Dar când se crapă de zi, plecaţi.
- Cum te cheamă? - Guinevere.
S-a mândrit mult cu vânătoarea aia.
Cerbul nu se lăsa prea uşor ucis.
- Lui Uther îi plăcea să lupte. - Îmi amintesc.
Cerbul rănit sare cel mai sus, se luptă din răsputeri.
- Eu nu-s un cerb rănit, Merlin. - Şi eu nu-s trofeul regelui.
Bine. Să bem pentru asta.
- Mă ţii minte când eram mică? - Nu.
Eu te ştiu pe tine.
Ai venit o dată, când era tata bolnav.
- L-ai vindecat. - I-am făcut bine pe mulţi.
Te-am adorat pentru asta.
I-am zis că atunci când voi creşte mă voi mărita cu tine.
- Ştii ce-a zis? - Nu.
A zis că dacă mă mărit cu tine voi avea totul,
dar că-mi voi pierde sufletul.
A fost cam aspru.
Îţi simt mirosul, Merlin.
Tu ai făcut-o. Ar fi trebuit să ştiu.
Vinul. Vinul!
Arthur... N-ai ce căuta aici.
- Nu face asta. - Trebuia să te văd.
- Trebuie să vorbim. - Nu pot.
Spune-mi că nu te gândeşti la mine şi o să te las în pace.
Hai să ne întâlnim pe plajă.
- Nu ştiu dacă pot. - Te voi aştepta.
- Dacă nu voi fi acolo... - Te voi aştepta.
Lasă-mă în pace!
Unde-i Arthur? Arthur!
Dă-mi drumul!
Mereu te trezeşti atât de prost dispus?
- Ce tai acolo? - Unghiile de la picioare.
Ţi-am tuns barba. Păreai neîngrijit.
- Unde-i Arthur? - A plecat.
- A plecat noaptea. - De ce mă ţii aici?
Îmi fac griji pentru frate-meu. Ai putea fi periculos.
Eu? Am văzut ce i-ai făcut lui Uther.
- Ţi-ai ucis propriul tată. - Tată!
N-a meritat niciodată să i se spună aşa.
Taţii nu le fac fiicelor lor ce mi-a făcut mie Uther.
Ce ţi-a făcut, Morgan?
M-a făcut puternică. Pentru asta îi mulţumesc.
Ceea ce poţi face...
puterea pe care ai dobândit-o...
Nu te face puternică. Îţi face rău, te costă scump.
Nu încerc să mă sperii, Merlin!
E adevărat. Chiar acum eşti la cheremul ei.
Nu-ţi dai seama,
dar niciodată n-ai mai fost atât de vulnerabilă.
Nu eu sunt legată, nu-i aşa?
- Crezi că nu mă pot elibera? - Atunci fă-o.
- Nu. Eu nu fac trucuri. - Pentru că nu poţi.
Sunt suficient de puternic încât să aleg să n-o fac.
Ai fi mai puternic dacă ai alege s-o faci.
S-o fac cu puterea voinţei? Asta poţi tu face?
- Da. - Arată-mi. Să văd ce poţi face.
Asta eşti tu.
Când erai copilă.
Ajunge!
- Preţul va fi prea mare. - Nu. Deloc.
Dă-mi drumul. Dezleagă-mă.
Morgan...
Morgan.
Morgan!
- Nu te mărita cu el. - Nu mă face să râd.
- Nu-i potrivit pentru tine. - Nici nu mă cunoşti.
Între noi a fost ceva... la încoronare.
Şi aici, când ne-am cunoscut.
Eu n-am simţit nimic.
- Nu mai nega. - Ce vrei să spun?
Că ar putea fi ceva între noi.
- Mă mărit. - N-o face.
Mi-o ceri în calitate de rege al meu?
Sau ca un străin care m-a întâlnit de două ori
şi care are impresia că îmi poate da porunci?
Dacă nu simţi acelaşi lucru, de ce ai venit?
Ca să te rog să te opreşti.
Mi-o puteai spune în Camelot.
Ai venit... pentru că şi tu îţi doreai asta.
Nu.
Poate.
Încă unul.
Opreşte-te. Va afla.
- De ce plângi? - Pentru că mi-o doresc.
Doar o dată...
Doar o dată.
- Îndepărtează-te de ele. - Marc Aureliu.
Ai citit-o?
E unul dintre marii regi filosofi.
Mi-e... cam greu să-l pricep.
Unde ai ajuns?
"Din reputaţia şi amintirea tatălui meu,"
"am învăţat ce-i modestia şi curajul."
"De la fratele meu, Sever, am învăţat să-mi iubesc rudele,"
"precum adevărul şi justiţia."
Eşti foarte bun.
- Cine te-a învăţat? - Tata. Pe tine?
- Am învăţat singur. - E o treabă grea.
De ce te-ai mai obosit?
Ca să devin mai bun.
Aveai dreptate în privinţa lui. Ar fi perfect.
De-ar şti-o şi el...
Vin cu o condiţie.
Învaţă-mă să citesc cartea asta.
Când ne vom termina misiunea de la Camelot,
vei fi pregătit să scrii o carte.
S-a terminat. Asta a fost singura dată.
Nu vom mai vorbi niciodată despre asta.
El nu trebuie să afle niciodată.
Trebuie să mă pregătesc de nuntă.
Bine. Pune una aici şi pe cealaltă acolo.
- Schimbă-le. - Da, doamnă.
Mai sus! Mai ridicaţi-l puţin.
Îl ridici?
Da, mai sus. Încă puţin. Bine, opreşte-te.
Va afla. Diseară, Leontes va afla.
Ce ne vom face?
Trebuie să rezolvăm cumva. Leontes e un om bun.
Ştiu.
Doamne sfinte!
Dă-mi cuţitul.
- E deja mort. - Putem să îndreptăm lucrurile.
- Dă-mi plosca de vin. - Ce vei face?
Trebuie să ne întoarcem.
Pleci?
- Mi-ai arătat tot ce ai învăţat? - Deocamdată.
Nu înţelegi cu ce forţe te joci.
Însă eu ştiu. Nu vei primi ceea ce vrei.
Vom aştepta şi vom vedea, nu-i aşa? Am învăţat să am răbdare.
Spune-i regelui că întotdeauna va avea un cămin aici.
Morgan? Morgan.
Fie să-ţi revină iute sănătatea şi buna judecată.
Deschideţi porţile!
Ultima noapte de libertate, Leontes! În curând vei fi bărbat însurat!
Nu! Lăsaţi-mă jos!
- Sunt Gawain. - Arthur.
Se pare că acum sunt în slujba ta.
Poftim, fiule!
L-a adus un mesager. Nu a zis de la cine e.
- Vrei să-l deschizi acum? - Da.
Ce frumoasă e!
Ar trebui să-i punem o fundă ca s-o poţi purta!
- În sănătatea ta, sire. - Înălţimea ta.
Înălţimea ta.
Arthur, înălţimea ta, voiam să te întreb ceva.
Vei prezida la nunta noastră? Trebuia să vină un bătrân din sat,
dar prezenţa regelui însuşi ne-ar onora şi mai mult.
- Desigur. - Mulţumesc.
Norocosul de Leontes.
Să vedem ce porţi de fapt în inimă, fratele meu.
Inelele acestea sunt simbolul etern al unirii dintre voi...
şi al fidelităţii.
Trăiţi şi îmbătrâniţi împreună,
iubindu-vă veşnic.
Avându-i drept martori pe toţi cei prezenţi...
...vă confirm... ca soţ şi soţie.
Leontes şi Guinevere!
- Soţia mea. - Soţul meu.
Subtitrare de al3x04 şi Felixuca
Sincronizare DVDRip: Florin C, titrări.ro