Sunt pe cale să descopăr adevărata natură a misiunii navei.
Ai avut controlul navei tot timpul ! De ce n-ai spus nimănui ?
Alianţa Lucian plănuieşte un atac pe Pământ.
L-am sufocat pe Riley cu mâinile mele.
Sunteţi un comandant bun.
Singura misiune e să ducem aceşti oameni acasă.
N-a fost niciodată asta, ci să ajungem acolo unde mergem.
Asta e misiunea.
Sunt maşini cu o directivă simplă, găseşte tehnologie străină şi distruge-o.
- Primesc rapoarte din toată nava ! - Rush, orice vrei să faci, fă acum !
Program de recunoaştere, prieten sau inamic.
Dacă le spunem că ei sunt inamicul ?
Eu şi Ginn am găsit o cale de a forma al nouălea simbol
către Pământ în timp ce Destiny se reîncarcă într-o stea.
Spune-le să nu formeze, nu va merge. Dacă o fac, vor muri toţi.
Nu mai speria oamenii şi termină odată. Aşteptaţi trei secunde apoi urmaţi-mă !
Conexiunea a reuşit, însă doar tu ai ajuns pe Pământ.
DESCENDENŢĂ COMUNĂ sezonul 2, episodul 17
Aici a scăzut la 20% eficienţă.
Asta-i tot ce vom obţine.
Mai departe.
- D-le. - T.J.
Câteva persoane acuză dureri de cap. Şi două cazuri de greaţă şi ameţeală.
Nu ştiu dacă au legătură, dar ambele persoane locuiesc la etajul 4, secţiunea C.
Da, e mereu ceva stricat pe rabla asta. Rush şi Brody se ocupă de problemă.
Avem nevoie de calcar pentru filtrele de aer.
Sunt Young. Ce avem ?
Două porţi. Una e blocată, cealaltă arată promiţător.
Voi trimite o echipă.
- Orice hotărăşti să faci... - Bună.
- Tocmai au raportat.
Se pare că planeta are provizii de care avem nevoie.
Au mai găsit fructe din acelea purpurii ?
- O, da, da. - V-au plăcut ? Erau groaznice.
- Da, erau groaznice la gust. - Atunci de ce întrebaţi ?
De ce sunt mereu ultimul care află ? La ce erau bune ?
- Hei, aţi văzut aia ? - Nu, nu poţi schimba subiectul.
Nu, serios, priviţi !
S-a mişcat ceva acolo.
Acolo !
Ce e ?
STARGATE UNIVERSE comentarii pe www.tvblog.ro
Traducerea şi adaptarea Mr H. @ www.titrări.ro
- Manevre evazive. - Execut manevre evazive.
Arme active.
- Am distrus una. - Câte mai sunt ?
- Cinci. - Trebuie să fie o navă de comandă în zonă.
Ceea ce înseamnă că sunt şi mai multe pe drum.
- Asta nu poate fi de bine. - Suferim pagube minore.
Redirecţionez energia către scuturi şi arme.
- Bine ţintit. Începi să te pricepi. - Lasă-i să vină.
Să sperăm că nu vin. Putem face faţă la şase,
dar nu putem sări în ZSL mai devreme de două ore şi zece minute.
- Astea sunt toate. - Stai puţin, nu chiar.
Nava de comandă tocmai a apărut pe senzori. E pe un curs de interceptare.
- Întoarce nava şi accelerează la maxim. - Da, d-le.
Nava încă se apropie, dar încet.
Dacă o putem ţine aşa până putem sări...
Nu putem, nicio şansă. Am distruge motoarele.
Trage cât poţi de timp.
Ce dracu s-a întâmplat ? Credeam că am părăsit teritoriul ocupat de drone.
- Aparent, ne-am înşelat. - Ba nu.
Crezi că ne urmăresc cumva ?
- Cum ? - Nu sunt sigur.
Crezi că are legătură cu drona de la bord ?
M-am gândit la asta. Am crezut că merită riscul, s-o studiem.
- E complet inactivă. - Scapă de ea.
Col. Young, sunt Park.
Destiny a tăiat energia motoarelor subluminice, probabil să nu se ardă.
- Vreţi să trec peste ? - N-aş recomanda.
Negativ. Cealaltă navă ?
Şi ea a încetinit, dar tot se apropie. Ne ajunge în mai puţin de o oră.
Înţeles. În cât timp sărim ?
- E la limită. - Am mai sărit prea devreme.
Şi din cauza avariilor suferite nu mai putem încerca din nou acum.
Nu cred că putem supravieţui altui atac.
Mai bine speră că putem.
Gata, lăsaţi-o jos.
Să mergem.
Gata, am sigilat zona sasului.
Bine, deschid trapa exterioară.
Distrugerea dronei ajută doar dacă reuşim să sărim iar,
presupunând că aşa ne urmăresc în primul rând.
Scuze, panichez cu voce tare.
- Situaţia ? - Nava de comandă a intrat în rază.
Bine.
N-o să reuşim.
D-le.
Suferim avarii puternice, d-le. Nu le putem respinge.
- Acum ! Trebuie să sărim acum ! - Nu încă.
Transfer energia rămasă către scuturi.
Ţineţi-vă bine !
Opreşte blestematele alea de alarme !
- Cât de rău e ? - Suntem încă aici.
- A fost la limită. - Da.
- Cum decurg reparaţiile ? - Se putea şi mai rău, bănuiesc.
- Nu stricau mai mulţi roboţi de reparaţii. - Suntem norocoşi că avem doi.
Nu, suntem norocoşi că suntem în viaţă.
Nava nu mai poate rezista altui atac asemănător.
Să sperăm că nu ne mai pot urmări.
Nu urăşti că trebuie să începi propoziţia cu "să sperăm" ?
- O planetă intră în rază. - Se pare că Destiny vrea să oprească.
Treci peste.
Avem nevoie de calcar pentru filtre.
Planeta asta e un bun candidat.
Nu putem rămâne în ZSL pentru totdeauna.
Aş prefera ca nava să fie într-o stare mai bună.
Am rezolvat problemele cele mai critice.
Nu pot garanta că o să fie sigur,
dar pot garanta că dacă nu oprim curând,
o să avem probleme cu respiraţia.
Bine. Opreşte.
Vă rog, spuneţi-mi că nu sunt alte drone în rază.
Scanările nu arăta nimic, pentru moment.
- Ce avem ? - Atmosferă bună.
Temperatură, copaci. Arată bine.
Bine. Să mergem.
Aici Scott. Vom verifica zona din apropierea Porţii.
- Brody şi echipa lui să aştepte. - Recepţionat.
Asiguraţi perimetrul.
- Ce e ? - Mi s-a părut că aud ceva.
- Stai ! - Stai ! Opreşte !
Nu trageţi.
- Vorbeşti engleza. - Aţi venit prin Poartă.
O, Doamne, te ştiu.
Eşti Matthew Scott,
iar tu eşti Ronald Greer.
De unde ştii numele noastre ?
Sunteţi strămoşii.
Le-au spus "strămoşi" ? De ce ?
După cum spune Scott, susţin că civilizaţia lor a fost fondată
acum 2000 de ani de echipajul de pe Destiny.
Spun că aşa zic arhivele lor istorice.
Au chiar vechi înregistrări kino şi aşa i-au putut recunoaşte pe Scott şi Greer.
- Cum e posibil ? - Cealaltă Destiny.
Au format dintr-o stea iar nava s-a întors în timp 12 ore, nu ?
Când s-a întâmplat asta, au fost doi din fiecare,
voi, eu, toţi.
Am crezut că au murit încercând să ajungă pe Pământ, dar dacă nu e aşa ?
Dacă gaura de vierme i-a trimis mai departe în trecut ?
Ştim că erupţiile solare pot face o gaură de vierme
să se conecteze cu ea însăşi şi să meargă prin timp.
Da, dar nu s-a conectat cu ea însăşi.
N-a fost nicio Destiny aici acum 2000 de ani.
Gaura de vierme a sărit pur şi simplu la o altă Poartă din apropiere.
De necrezut. Oamenii ăia sunt descendenţii noştri.
Eli, nu noi ne-am întors în timp.
Păi, nu chiar noi, ceilalţi noi.
Acelaşi ADN.
Fiţi serioşi, sunt singurul care crede că ăsta poate fi cel mai tare lucru ?
Bine. Nu vreţi, cel puţin, să ştiţi ce s-a întâmplat cu ei ?
Cum au supravieţuit şi s-au dezvoltat ca societate ?
Ai jucat mult "SIM City" când erai copil, nu ?
De fapt, ăsta e mai degrabă SIM Earth.
Haideţi, trebuie să vorbim cu oamenii ăştia.
Încă niciun semn de drone ?
Nu, ar trebui să fim în siguranţă pentru moment.
- Vezi ? - Să nu uităm de ce am oprit.
Calcar pentru filtre, da, ştiu.
Bine.
Salutare, ei sunt Jason şi Ellie.
- Bună. - Eşti Eli Wallace.
Chloe Armstrong şi Camille Wray.
- Mă bucur să vă cunosc. - Nici nu ştiu cum e posibil.
Sunteţi toţi morţi, de mii de ani.
Da şi nu. Există o explicaţie bună.
Testamentul spunea că Destiny s-ar putea întoarce într-o zi.
Celălalt Eli ar fi putut ghici că ne-am întors în timp.
Trebuie să-i întâlniţi pe ceilalţi. Aşezarea nu e departe.
- Sigur, arătaţi-ne drumul. - Îi anunţ prin radio să ştie că venim.
- Aveţi radiouri ? - Desigur.
Nimeni n-o să creadă asta. O vor lua razna când vă vor vedea.
E aşa tare.
Când v-am auzit venind prin Poartă, ne-am gândit că poate sunteţi de pe Novus.
Ce e Novus ?
Planeta unde aţi întemeiat civilizaţia noastră acum 2000 de ani.
- Nu asta e ? - Locul ăsta ? Nu.
Oamenii noştri au venit aici ca parte a unei expediţii,
una din multele trimise să găsească lumi viabile.
- Deci folosiţi Poarta să călătoriţi ? - Odată, dar într-o zi s-a întâmplat ceva
şi nu ne-am mai putut conecta cu Novus. Nu mai sunt alte Porţi în rază.
Deci aţi rămas blocaţi aici ? Când s-a întâmplat asta ?
Înainte ca eu şi Jason să ne naştem.
Pe aici.
Bună.
Hei, e în regulă. Nu-ţi fie teamă.
Salutare.
- Incredibil. - El e Yaozu.
Acesta a fost numele tatălui meu.
Eu sunt Camille Wray.
- E o onoare să te cunosc. - Asemeni.
Intraţi, vă rog.
Mulţumim.
Daţi-mi voie să vi-i prezint pe Landon, Abigale şi Betty.
- Bună. - Vreţi nişte ceai ?
- Da, mulţumim. - Vreţi să luaţi loc ?
- Sigur, de ce nu ? - E bine să stai jos.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Eşti şi mai arătos în persoană.
Betty pare de treabă.
E bun.
Mulţumesc.
Majoritatea, inclusiv eu, nu ne-am imaginat că această zi va sosi.
Ellie a spus că testamentul vorbea de întoarcerea lui Destiny.
Dacă e ceva scris, aş vrea să-l analizez.
- Dacă mi-aş putea da seama... - Eli, e timp.
Aveţi întrebări pentru noi. Şi noi avem pentru voi,
dar mai întâi, vreau să încep cu câteva cuvinte străvechi de bun venit.
Maahn sih yuh yi, ceea ce înseamnă...
Aproximativ,
"Fie ca totul să meargă conform dorinţelor ascultătorilor."
Aşa e.
Sunt o sută de persoane în acea aşezare
şi încă alte două împrăştiate în apropierea Porţii.
- Nu e cine ştie ce civilizaţie. - Susţin că Novus, planeta de unde vin,
are o populaţie de milioane, şi după cum se aude,
erau destul de avansaţi tehnologic.
Evident, au avut un avans. Au avut cunoştinţele noastre.
- Ei ştiu că s-au întors în timp ? - Nu, dar celălalt Eli bănuia că e posibil.
Am scris că într-o zi, Destiny s-ar putea întoarce.
Totuşi, trebuie să fi fost surprinşi să vă vadă.
- De cât timp sunt aici ? - 30 de ani.
Căutau planete viabile deoarece planeta lor natală
suferea un fel de... dezastru natural.
Erau vulcane, cutremure sau aşa ceva,
nu ştiu, dar spuneau că devenise rău.
Şi erau destule tensiuni politice.
- Deloc surprinzător. - Ascultă asta,
erau două ţări predominante pe Novus,
fiecare bazată pe o filozofie politică distinctă.
Iar cei din expediţie erau dintr-o ţară numită Tenera.
Urmau învăţăturile unei cărţi, Testamentul,
pe care se pare că unii dintre noi au scris-o.
Stai, "Tenera" ? E un cuvânt Străbun.
- Înseamnă "Tărâmul celor tineri." - Sau "Tărâmul lui Young."
Mai era un grup de evacuaţi care...
îl învinuiau pe celălalt Eli pentru ce s-a întâmplat.
Credeau că Rush e încă la bordul navei şi că într-o zi va veni şi îi va salva.
Până la urmă, a devenit un fel de mântuitor.
- S-au separat şi au alcătuit o ţară. - Să ghicesc, "Rusha" ?
Amuzant.
Au numit-o Futura.
- Serios ? - Ce are Futura ?
- E un nume tâmpit. - Cum aşa ?
Aparent, el a găsit numele.
Oamenii pe care i-am întâlnit cred că Poarta de pe Novus
a fost fie avariată fie distrusă într-un cutremur ulterior.
Deci n-au idee ce s-a întâmplat pe planeta lor natală ?
Nu.
Priviţi asta. E o memorie portabilă.
Compatibilă cu tehnologia de pe Destiny.
Are copii după filmările kino făcute de evacuaţi
în primii ani pe planetă.
- Suntem noi. - Ceilalţi noi.
Aparent, pentru oamenii de pe Novus,
kino-ul original e un artefact sfânt, precum pergamentele de la Marea Moartă.
Primim proviziile necesare sau nu ?
Da, ne ajută să strângem tot felul de lucruri.
Bun. Atunci poate iese ceva util din asta, până la urmă.
Nu pot să cred că ai întemeiat o ţară
bazată pe speranţa că el va veni să vă salveze.
- Nu-mi vine să cred că ai numit-o Futura. - Gura.
Serios, ăsta nu e un font ?
Astea de aici.
Medicamente, alimente, alimente. Mulţumesc mult.
Şi astea merg la Becker, bine ? E un triaj aranjat în camera Porţii.
Bine ? Ocupă-te.
La rece. La sere.
Puneţi-le acolo.
Asta e Puntea.
- Teribil ! - A spus "teribil."
- Aş vrea să-l cunoaşteţi pe dr. Rush. - Salut.
Eu tocmai plecam.
Puteţi să staţi cât vreţi. Sunt sigur că dr. Volker şi Park
au multe povestiri amuzante cu care să vă fascineze.
E totul în regulă ?
Printre semenii noştri sunt unii mai puţin culţi
care cred că e un demon care smulge sufletele oamenilor
şi le duce în iad unde suferă pentru eternitate.
Ciudat cum lucrurile tind să fie răstălmăcite şi exagerate în timp.
În timp ce altele nu.
- Nu e atât de rău. - Mulţi Futurani îl venerează ca pe un zeu.
N-o să-i spunem asta.
- Parcă ziceai că e compatibilă. - Nimic nu merge vreodată aşa cum trebuie.
Gata.
Ăsta e locul unde vom pune piatra de temelie.
Greu de imaginat acum, dar într-o zi, sperăm,
aici va fi un oraş mare.
Aseară a avut loc votul final pentru a numi planeta.
Eu am sugerat că ar trebui să fie un nume Străbun.
Volker a spus Novus Mundus, ceea ce înseamnă Lumea Nouă.
Deşi adecvat, nimănui nu i-a plăcut cum sună Mundus, cu excepţia lui Volker.
Oricum, Novus a rămas, ceea ce
e cam ciudat deoarece înseamnă doar "nou."
Nou ce ?
Nou totul, bănuiesc, aşa că Novus e.
Şi ne-am întors în camera Porţii.
- Nava e incredibilă. - Are defectele ei.
Mulţumim pentru tur.
Cu plăcere şi mulţumim că ne-aţi ajutat cu strânsul proviziilor.
Ne vor ajunge o vreme.
Aţi fost amabili şi răbdători să ne răspundeţi la întrebări.
- Plăcerea mea. - Mai avem o singură întrebare.
- Desigur. Care e ? - Ne duceţi acasă ?
N-am reuşit să formăm, dar asta nu înseamnă că Novus e distrus.
- Ci doar că Poarta nu funcţionează. - Nava asta ne-ar putea duce acolo.
- Pe toţi ? - Trebuia să construim o colonie,
însă doar cu ajutor şi provizii de acasă, prin intermediul Porţii.
- Înţeleg, dar... - Supravieţuim la limită.
Am îndurat multe.
E greu de imaginat că credinţele Futuranilor
pot fi atât de aproape de adevăr, însă iată-vă, pe toţi,
venind să ne salvaţi.
N-ar trebui să încercăm să-i ajutăm ?
Indiferent de rudenie, sunt fiinţe umane.
Imaginaţi-vă că ar fi invers şi noi le-am cere ajutorul.
Am făcut-o şi în ciuda faptului că de abia au suficient
să supravieţuiască ei, ne-au ajutat să adunăm tot ce ne trebuia şi mai mult.
Da, deoarece credeau că noi suntem tichetul de plecare.
Nu cred că putem lua atâţia la bord nici dacă am vrea.
Pe baza adresei, am aflat unde e Novus.
Ne-ar lua o săptămână să ajungem acolo şi da, am făcut calculele.
Cu calcarul de pe planetă, am putea ajunge
chiar înainte ca atmosfera de pe navă să devină toxică.
Şi fără rezerve. Dacă ajungem acolo şi nu mai găsim ?
Rămânem blocaţi, ca să nu mai pomenesc de apă şi mâncare.
Aceşti oameni erau avansaţi acum 30 de ani. Ar putea fi şi mai avansaţi acum.
Poate ne-ar putea ajuta să aducem nava la capacitate maximă.
Sau poate au murit în cutremure. Ştiau măcar care era cauza problemelor ?
Yaozu zice că savanţii lor aveau o teorie înainte de lansarea expediţiei.
Aveau dovezi că o gaură neagră rătăcitoare se apropia de sistemul lor solar.
Să înţeleg că nu e de bine.
Forţele rezultate puteau distruge întreg sistemul solar.
Deci ne-am putea folosi toate proviziile să ajungem acolo şi nu mai găsim planeta ?
Poate încă nu s-a întâmplat. Ar putea dura sute de ani.
Să nu uităm că încă nu ştim cum ne găsesc dronele.
Până aflăm, cea mai bună apărare e să stăm cât mai mult în ZSL.
Ultimul lucru care ne trebuie e folosirea inutilă a resurselor.
Planeta e în drumul nostru, deci o vom verifica.
Dacă încă trăiesc, îi ajutăm să-şi repare Poarta, să-şi salveze oamenii.
- E decizia finală ? - Să terminăm de descărcat proviziile.
- Eli, ia camera din faţa mea ! - Scuze, scuze.
Da, e timpul.
La următoarea contracţie, vreau să împingi, bine ?
Împinge, împinge !
Împing ! Unde e ?
Matt zice că verificau un loc.
- Asta a fost cu ore în urmă ! - O să vină, bine ?
- Rămâi concentrată. - Bine.
Respiră adânc apoi împinge.
Acum !
- Bună. - Bună.
- Nu voiam să ratezi naşterea. - Sunt aici.
O să fie bine.
Simt capul copilului.
La următoarea contracţie, vreau să împingi cât poţi, bine ?
Bine.
E băiat !
Un băiat !
Primul născut pe Novus.
E frumos.
Suntem aici de zece ani.
Micul nostru oraş prinde formă.
Unii dintre noi au copii, chiar.
A fost dificil uneori, dar e plăcut
să încerci să găseşti modalitaţi ca totul să meargă.
Aş vrea ca mama să poată vedea ce am făcut,
să-şi cunoască nepotul.
Ăsta e singurul meu regret.
Îmi amintesc când am venit prima dată aici.
Parcă a fost cu mult în urmă.
Avem puţine şi a fost dificil,
dar cred că asta ne-a apropiat.
Tot ce avem aici am construit cu mâinile noastre,
iar acum am ajuns la o răscruce.
Unii vor să ne despărţim,
şi da, sigur,
am avut neînţelegerile noastre,
dar nu putem pierde perspectiva.
Ca lider al vostru, poate n-am fost perfect, ştiu asta,
dar ştiu că am încercat tot posibilul şi m-am străduit.
Ca grup,
vom supravieţui.
Vom prospera atâta timp cât ne amintim că mai presus de orice,
avem nevoie unii de alţii,
şi trebuie să ne ajutăm unii pe alţii.
Asta nu schimbă situaţia actuală.
M-am gândit că poate vă schimbaţi decizia dacă vedeţi că ei suntem noi.
Oricât am vrea să le ignorăm problemele, suntem fiinţe umane.
Avem o responsabilitate reciprocă, nu ?
Din nefericire, ce ar trebui să facem şi ce putem face sunt prea separate.
Ne vom opri la planeta lor şi vom vedea ce s-a întâmplat.
- Aş vrea să-mi iau rămas bun. - Sigur.
Problema nu e că nu vrem să ajutăm, ci de resurse.
Sunteţi prea mulţi iar nava e avariată şi...
Îmi pare atât de rău.
Se pare că Futuranii se înşelau, până la urmă.
Aş vrea să fi ştiut mai devreme, am fi putut evita generaţii de conflicte.
E posibil să putem repara Poarta de pe Novus.
Dacă o facem, formăm şi vă anunţăm.
Vom aştepta.
- Ce-a fost asta ? - Eli ?
- Nu ştiu. - Acolo !
- O, Doamne ! - Ce ? Ce-a fost aia ?
Trebuie să plecăm de aici, acum.
- Aveţi unde să vă ascundeţi, o peşteră ? - Nu în apropiere.
- Trebuie să ajungem la Poartă. - Trebuie să vă evacuăm, acum !
- Nu înţeleg. - Vine !
Hai, hai, hai, fugiţi !
Hai, hai ! Repede !
- Haideţi, hai, hai ! - Jason, du-i pe toţi la Poartă, acum !
- Raportaţi. - Tocmai a apărut o navă de comandă.
- Putem sări ? - Da, putem.
Brody, sunt Young. Formează pe planetă. Cheamă echipa lui Scott imediat.
Tocmai au format ei. Dronele atacă şi planeta.
Scott cere permisiunea să evacueze localnicii pe Destiny.
Spune-i că are permisiunea. Vom încerca să rezistăm cât putem.
Hai, hai !
Haideţi !
Hai, hai !
- Ne ocupăm noi ! - Nicio şansă !
Nu plecăm până nu sunt toţi în siguranţă !
Mergeţi mai departe ! Nu vă înghesuiţi !
- Cum dracu ne-au găsit ? - Nu ştiu.
- La stânga, la stânga ! Haide ! - La pământ !
Nu mai putem rezista mult.
Col., am pierdut legătura cu planeta. Scott şi echipa încă n-au ajuns.
- Formaţi şi aflaţi ce s-a întâmplat. - Am încercat, nu se conectează.
Poarta spune că nu mai e operaţională.
Gata, asta e. Trebuie să plecăm.
- Fă saltul. - Colonele !
Fă-l !
Urăsc să fiu eu cel care o spune, dar am rămas blocaţi aici.
Chiar dacă nu putem folosi Poarta, Destiny poate veni după noi.
- Ce ? - Şi ei erau atacaţi iar nava era avariată.
- Chiar dacă au scăpat, n-ar putea risca. - Dar dronele au plecat.
Ei nu ştiu asta, iar fără Poartă, n-avem cum să le spunem.
- Ce erau chestiile alea ? - Nave robot. Fără piloţi.
O armată de drone programate să caute şi să distrugă orice tehnologie.
Ne-au distrus generatorul şi transmiţătorul.
Au fost construite să câştige un război între două rase din galaxia asta.
Când acesta s-a terminat, armele au rămas în urmă.
De ce au venit aici ?
- Ar putea fi din vina noastră. - Le-am întâlnit nu cu mult în urmă.
- Se pare că de atunci ne urmăresc. - Credeam că le-am pierdut.
- Urmăresc Destiny. - Tot nu explică cum ne-au găsit aici.
Poarta.
O Poartă activă e un eveniment subspaţial masiv.
Trebuie să fi găsit o cale să-l detecteze de la distanţă.
Spuneaţi că mai sunt aşezări în apropiere.
Au şi ele generatoare şi altă tehnologie ?
Trebuie să-i avertizăm.
E probabil prea târziu.
Trebuie să fie Poarta activă. De câte ori oprim, formăm.
Ne-am transmis poziţia prin subspaţiu.
Doar asta explică de ce au atacat planeta şi nava în acelaşi timp.
Deci suntem în siguranţă atât timp cât nu formăm.
- Dar prin Poartă aducem provizii. - Putem folosi o navetă între timp.
Abilitatea dronelor de a detecta o Poartă activă trebuie să aibă limitări.
Trebuie să facem nişte calcule, însă da,
ar trebui să putem folosi Poarta iarăşi la un moment dat.
Cum rămâne cu echipa de pe planetă ?
- Nu ştim dacă mai sunt în viaţă. - Nu trebuie ne asumăm riscul ?
Să riscăm nava şi pe toţi de la bord ?
Are dreptate.
Ascultă, îmi pare rău. Nu ne întoarcem.
Camille spunea că eşti aici. Ce faci ?
Am avut o idee, am vrut să verific ceva.
Presupun că n-o să mai formeze vreodată.
- Nu. - Care-i planul tău ?
Porţile folosesc transmiţători subspaţiali de rază scurtă.
Aşa schimbă date cu Destiny înainte să oprească sau să formeze
şi mă gândeam să-l folosim să trimitem un mesaj
să le spunem că dronele au plecat şi ne pot lua.
Semnalul nu va alerta dronele ?
Aş zice că nu.
Semnalul e de câteva mii de ori mai slab
decât unul provocat de o gaură de vierme activă.
- Dar nu ştii sigur. - E un risc calculat.
Dar dacă e atât de slab, va ajunge la Destiny ?
- Probabil au intrat în ZSL deja. - Ar trebui, dacă n-au ajuns prea departe.
Deci e la noroc.
Cam aşa ceva.
Pentru moment, nu ştiu cum să trimit un mesaj.
Pot doar să opresc şi să pornesc tâmpenia asta.
- "Mundus" ? - Da. Înseamnă "lume" în Străbună.
- Novus Mundus. "Noua Lume." - Sună aiurea.
- Da, şi Futura sună bine ? - Da, evident, e o problemă de opinie.
E un font.
- Ce avem ? - Nu sunt sigur. Priveşte.
A început să clipească aşa. Nu sunt sigur ce înseamnă.
Ştiu eu. Aici Young.
Rush, Chloe, am nevoie de voi pe Punte, acum.
E codul morse.
- Neaţa. - Neaţa.
Încep să am senzaţia că va trebui să ne stabilim aici definitiv.
- Încă o încercare. - Eli !
Hei, ai reuşit !
- Da ? - Da, a mers.
De unde ştii ?
Da !
Ai reuşit !
Col. Young a spus că vom duce aceşti oameni acasă.
Scuze.
Mersi.
Ştiu că am zis că vreau să-i ajutăm, dar sincer, mă bucur că aproape am ajuns.
- Eu cred că a fost amuzant. - Nu-i spune asta lui Rush.
A fost şi mai morocănos decât de obicei.
Zice că dioxidul de carbon produs de ei a epuizat surplusul de calcar de la bord.
Când vor pleca, va fi ca la început.
- Unii zic că vor să rămână. - Ştiu. Credeţi că col. Young îi va lăsa ?
Depinde câţi sunt.
Credeţi că planeta lor va fi întreagă când vom ajunge acolo ?
Absolut.
După cum au descris situaţia, mai sunt ani până devine critică.
A fost destul de rău să trimită expediţii şi asta acum 30 de ani.
Dar tensiunile politice ? I-am auzit pe câţiva vorbind
şi se pare că lucrurile erau destul de rele.
Aparent, ambele părţi aveau arme nucleare.
Nu, nu s-ar ajunge la asta.
Dar înfruntau un dezastru natural care le seca resursele...
Ceea ce, la fel de uşor, îi putea uni.
Hei, sunt descendenţii noştri.
Le-am transmis toate cunoştinţele noastre...
Şi aparent şi unele dezacorduri.
- Locotenente. - D-le.
Suntem pe cale să oprim. Imediat ce suntem în rază,
- vei zbura în misiunea de recunoaştere. - Da, d-le. O să pregătesc naveta.
- Dacă se poate... - Permisiune acordată.
Mulţumesc.
Curând vom trece prin atmosferă.
- Nu sunt semnale radio. - Da.
- Am observat. - Ar trebui să fie avansaţi, nu ?
- Deci ? - Intră în atmosferă.
Trecem prin ceea ce pare un strat gros de particule.
Praf şi cenuşă.
Detectez temperaturile de la suprafaţa planetei.
E destul de rece acolo.
O, Doamne. Iarnă nucleară.
În regulă, trecem de nori. Ar trebui să putem vedea ceva curând.
Ce e ?
E un oraş.
Un imens oraş modern şi e complet intact.
E incredibil.
Nu detectez radioactivitate.
De fapt, nu detectăm niciun fel de electromagnetism.
- Desigur. - Ce ?
Stratul de praf şi cenuşă, blocând lumina soarelui, răcind atmosfera.
- Există o singură explicaţie posibilă. - Activitate vulcanică extremă.
Un super-vulcan, sau mai rău.
Nu chiar o iarnă nucleară, dar la fel de devastator.
Vezi ceva mişcare jos ?
Negativ.
O să cobor să vedem mai bine.
D-le, am mai survolat o dată oraşul,
inclusiv periferia.
Nu vedem niciun semn de oameni. Nici fum, nici urme în zăpadă, nimic.
Se pare că n-a mai fost cineva pe aici de mult timp.
Dar aici locuiau milioane de oameni.
Unde s-au dus toţi ?
Traducerea şi adaptarea Mr H. @ www.titrări.ro
Transcript www.addic7ed.com