Will?
Will! Kate!
Henry?
Kate?
Vad i helsike!
Henry!
- Är du okej? - Åh, huvudet...
- Huvudet. Aj... - Ta det lugnt.
Du har fått ett otäckt slag. Jag tror att du har en hjärnskakning.
Vad har hänt, och var är de andra?
- Jag minns inte... - Henry!
Säsong 3 Episod 12 - Hangover -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Välkommen tillbaka.
- Nu ser jag bara en av dig. - Du gör framsteg, då.
- Hur mår du? Är du illamående? - Nej, jag har dunkgänget i huvudet-
-och de är inte glada. - Försiktigt...
Här.
- Ta de här för smärtan. - Tack, dok.
- Herre Jesus! - Ja, du tog orden ur min mun.
- Vad har hänt? - Berätta. Stället är en enda röra.
Dörren var olåst, larmen avstängda. Inga spår av Will, eller Kate...
Låt mig tänka en stund.
- Vilken dag är det? - Tisdag. Nej, vänta, du är här.
Jag kom precis tillbaka från konferensen.
Så det är torsdag? Vad hände med onsdag?
- Vad heter du? Vad heter jag? - Henry Foss. Helen Magnus.
Inte total minnesförlust. Bara kortvarig på grund av slaget.
- Titta på mig. Jag blöder. - Ta det lugnt. Tänk tillbaka.
Vad är det sista du minns?
Det är tisdag eftermiddag... Du kallade mig till ditt kontor.
Jag ska åka på en konferens. Jag kommer tillbaka om två dagar.
- Då kommer jag på torsdag eftermiddag. - Min bil hämtar dig på flygplatsen.
Det är bara en formell inspektion, men på grund av flera händelser...
Jag förstår. Jag ser fram emot att välkomna dig.
Vi ses på torsdag eftermiddag, då. Hej då.
- Vem är snyggingen? - Hon är chef för FN:s säkerhetsgrupp.
Hon talar också fyra språk, var det ame- rikanska sändebudet vid G-20 toppmötet-
-och har tre PhD i internationell rätt och finansiering.
- Ursäkta. "Dr snygging." - Hon heter Lilian Lee.
- Jag litar på att ni uppför er? - Du behöver arbeta på ditt hopp.
När jag kommer tillbaka, ska allt vara perfekt för inspektionen.
- Du har pappersarbete på skrivbordet. - Mer arkivering. Det bästa jag vet.
Kan du göra det till i morgon, om vi får en revision.
- Henry, den onormala som kom i morse? - En gosig mollox redo för intagning.
Kontrollera säkerhetsprotokollerna. Kolla att vapenförrådet är i ordning.
- Inga lösa granater. Avbockat. - Vi bör nog låsa in de aggressiva.
Kryton som blir nervös av nya ansikten.
Ogillar inspektören att bli bombarderad med sura gallsäckar?
Det är bäst att vi garderar oss.
Då så, då åker jag. Mobilmottagningen kan vara lite ojämn i Gstaad.
- Stackars dig. - Jag ska informera cheferna-
-om ihåliga jorden. Ring på fast linje. - Vi har allt under kontroll.
Vi klarar inspektionen med glans.
Du kommer inte att känna igen stället när du kommer tillbaka.
Bra. Vi ses om en och en halv dag, då.
Efter att du gått gick jag ner till intagningsområdet.
En mollox...
Ursprungsland: Sri Lanka.
Födelsedatum: okänd.
Namn...
Vi säger, "Skippy".
Okej, Skippy, lunchdags.
Du måste vara hungrig, lille vän.
Herre jävlar!
Will, Kate, hjälp!
Kom igen!
Åh, Gud... "Skippy," i helsike heller.
- Och efter det, noll. - Underligt.
Molloxen är inte våldsam. Det är inte ens ett rovdjur.
- Varför sökte den ta en tugga av mig? - Bra fråga.
Kanske det är något slags virus. Den kanske blev smittad under transporten.
Sensorerna är intakta. Jag märkte det på vägen in.
Så ingenting har rymt.
Jag måste hitta molloxen, de andra, och ta reda på vad som hänt-
-medan jag var borta.
- Övervakningskamerorna är nere. - Det är omöjligt...
Den videon kunde ha svarat på en massa frågor.
Jag försöker med en hot patch. Det kanske återansluter till servern.
Jag kollar specialen, och att alla miljöer är säkra.
Då börjar vi.
Ursäkta?
Kom igen, vad menar du "Åtkomst nekad"? Jag är killen som skrev koden!
Will? Kate?
- Jag hittade vår mollox. - Visst är han livsfarlig?
Tvärtom. Han är foglig och visar inga tecken på virusinfektion.
Varför blev han oxtokig på mig då?
Jag kör tester, men det är för tidigt att säga. Jag ringde också Declan.
Han varnar de andra Fristäderna att vi har en situation. Förstärkning är redo.
- Hur går det? - Jag fick gå bakvägen-
-för att återställa allt. Det här bör ge mig tillgång till det nya lösenordet.
- Vilket är precis...där. - "Geddy Lee?"
- Ja, det är sångaren i Rush. - Är inte det Wills favoritband?
- Kan det vara Will som... - Låste mig ute?
Vet du vad han gjorde mer? Han försökte radera serverns hårddisk.
- Bra att han inte raderade helt. - Det här stämmer inte.
- Varför äventyra vårt säkerhetssystem? - Jag vet inte, men-
-när jag hittar honom, ska jag ge honom... Vänta. Där har vi det.
- Kan du förtydliga bilden? - Inte utan fullständig återställning.
- Där är Will. - Tydligen jagad av någon.
Eller av något. Eller mig!
Varför jagar jag Will?
Varför siktar jag på Will med en pistol?
Sköt jag honom? Herregud!
Jag sköt Will!
Vad är det för fel på mig? Har jag blivit galen?
Tveksamt. Det finns nog en enklare förklaring-
-till vad som händer här. - Ja.
Varför minns jag inte att jag sköt Will, då? Va?
Jag glömmer mitt mobilnummer ibland, eller lösenordet till Warcraft-
-men att skjuta Will borde jag komma ihåg.
Det där är bostadskorridoren. Jag gick förbi den trasiga vasen förut.
Will var inte längre där. Du bedövade nog bara honom.
Jag kanske bedövade honom så jag kunde döda och gömma kroppen senare.
- Han svarar inte, så var är han? - Vi ska inte dra några slutsatser.
Jag ska systematiskt söka igenom hela byggnaden.
Få se om jag kan återställa mer videomaterial-
-och ta reda på vad jag har gjort, som jag inte kommer ihåg.
Kom igen!
- Jag får återställa sektor för sektor. - Ge mig bara en sekund.
- Varför? Vad gör du? - Jag måste ta ett blodprov.
- Så, det är något fel på mig. - Molloxen visar inga tecken-
-på virusinfektion, men vi kan inte utesluta luftburna smittämnen-
-som kan ha tagit sig förbi vår karantän.
Inget blod.
Kate!
Jag ska döda de som gjorde det här mot mig!
- Vet du inte? - Nej.
Jag vaknade upp och...
...och låg här. Gud, mitt huvud...
Jag börjar se ett mönster.
Berätta vad du minns.
Jag vet inte, jag...
Jag hade precis avslutat att organisera vapenförrådet-
-och gick förbi Wills kontor... Jag ska göra mig en smörgås.
- Vill du ha något från köket? - Vad sägs om något vasst-
-så jag kan skära upp handlederna?
- Du vill inte ha..? - Ja! Ja, tack.
Du kan ta "A" till "L". Jag uppskattar verkligen det här.
- Ingenting att tacka för. - Kate, hjälp!
Den nya intagningen. - Henry?
- Vad fan? - Tom.
En walkie-talkie är borta. Och hans bedövare.
- Jag kollar övre planen, du de lägre. - Säg åt Biggie. Håll radiokontakt.
Så jag gick till bostadskorridorerna. Hank?
Will, jag har ingenting hittills. Har du haft någon tur?
Hallå? Kom in, William.
Konstigt. Först ropar Hank på hjälp, och sedan försvinner han-
-och nu är Will borta. Har du sett dem? - Nej, men vi kollar kamerorna.
- Där är han. - Hank, kom in. Är du okej?
- Jag ser dig på skärmen. - Hans radio är kanske av.
- Han använde den att kalla på hjälp. - Något är fel.
Håll ett öga på honom.
Hallå!
- Är du okej? - Försvinn härifrån!
Du kallade på hjälp, minns du? Du gav nästan Will och mig en hjärt...
Herre jävlar, Hank! Är du galen?
Och sedan vaknar jag i garderoben, och du är...
-...tillbaka tidigare. - Det är torsdag.
- Nej, men det betyder... - Du och Henry har tappat en dag.
- Herregud... Hank försökte skjuta mig! - Han minns förmodligen inte det.
- Han minns inte att han sköt Will. - Blev Will skjuten också?
- Ja, och jag har inte hittat honom än. - Det här ger mig en glasshuvudvärk.
Allt verkar ha gått snett efter att Henry tog hand om molloxen.
- Gjorde en onormal det här? - Molloxen har ingen virusinfektion-
-och Henrys blodvärden är rena. Förhöjd adrenalin, kan bero på stress.
- Så det är inte smittsamt. - Och det är inget luftburet.
Men något förändrade vårt beteende, eller hur? Vad säger Biggie?
Jag har inte hittat honom heller.
- Och övervakningsvideor? - Jag väntar en uppdatering.
Henry, hur går det?
Henry, kom in.
Jag skulle inte ha lämnat honom ensam.
- Jag ska döda dig! - Kom igen, kom igen!
- Jävlar! - Din jävel! Jag ska döda dig!
Sluta! Sluta, båda två!
Gå bort från honom! Will, det räcker!
- Jag har nåt otalt med honom! - Jag sa time out!
- Bäst att ni har en bra förklaring! - Han försökte skjuta mig!
En i taget!
- Du först. - Nej, nej, jag?
Det är inte mig du ska vara oroad över. Det är de där två som ska låsas in.
- Jag? Vad har jag gjort? - Ingen gör något förrän jag får svar.
Det är uppenbart att ni har fallit offer för någon sorts hallucinogen organism.
Jag vet inte hur den överförs, men vi löser bara problemet-
-om vi närmar oss det vetenskapligt, och inte känslomässigt.
- Okej. - Okej.
Okej.
Henry och Kate tappade tid, och jag misstänker att du också gjorde det.
De kunde berätta vad som hände fram till de tappade minnet. Din tur.
Jag var på mitt kontor... och satt vid skrivbordet och arkiverade.
- Plan fyra och specialen är säkrade. - Bra. Åh, hej...
- Betyder det att du är ledig? - Varför?
- Jag behöver hjälp med pappersarbetet. - Gärna, men mina händer...
- Vad är det med dina händer? - För stora och håriga.
- Därför slutade jag att brodera. - Så mikrokirurgi går bra...
- Jag måste dammtorka. - Men arkivering är...
- Han är en stor hårig lögnare. - Hej, jag ska göra mig en smörgås.
- Vill du ha något från... - Jag stoppar dig där.
Kate, du sa att Henry ropade på hjälp, och ni två kom ner hit.
Ja, han var försvunnen, och vi två letade efter honom för att vi bryr oss!
Jag började på de lägre planen, och arbetade mig upp till bostäderna.
Henry?
Henry, kom in.
Var har du varit?
Vad fan... Lugn, lugn... Hallå, det är jag!
Det är jag, okej? Få mig inte...
- Och efter det? - Jag vaknade med blixtrande huvudvärk!
- Jag säger ju att jag är ledsen? - Jag anropade Kate, inget svar.
- Han hade nog redan knockat mig. - Jag är ledsen!
Jag fick kontakt med den stora killen, och vi två letade efter honom.
- Polarn... - Nej, nej, säg inte "polarn", okej?
- Säg aldrig "polarn" till mig igen! - Will! Kom igen.
Henry var inte sig själv, och han har bett om ursäkt...
...för att han sköt dig.
Skjutandet? Jag är kommit över det.
Det var amatörmässigt jämfört med vad som hände sedan.
Kolla norra flygeln, jag tar labbet? Vi träffas igen på Magnus kontor.
- Var vaksam. - Ja. - Kate, kom in.
Kate!
Allvarligt?
Jag är inte din lunch!
Tack.
Så lite så.
- Vad är det som luktar? - Jag.
- Avfallskvarnen försökte äta upp mig. - Blev du också attackerad?
- Har du ringt Magnus? - Kommunikationssystemen är nere.
- Hennes mobil då? - Signalen är förvrängd.
Kom igen.
- Vad? - Jag går inte in i den hissen.
- Byggnaden är besatt, igen. - Det är inte byggnaden den här gången.
Jag vet vem det är. Så vi gick ner till stordatorn.
- Henry! - Håll er borta från mig!
- Henry, det här är galet! - Vad är det med dig?
Tjusigt.
Jag stänger av säkerheten. Ingen vet vilken dödsfälla han satt på autopilot.
- Jag sätter ett nytt lösenord. - Han måste hållas bunden.
Gör det. Var är Kate?
Där är du! Varför svarar du inte...
Hålla dig borta från mig. Kom inte närmare.
- Kom igen. Först han och nu du? - Jag varnar dig.
Det är jag, Will.
Varför lägger du inte ner pistolen...
...eller inte!
Kan någon tala om för mig vad som händer med alla här?
Sen blev det blankt. För några minuter sedan vaknade jag i källaren-
-och insåg att han här hade hackat sig in i säkerhetssystemet igen.
- Jag ville inte bli skivad av lasern... - Jag sa att jag var ledsen, okej?
Jag var inte mig själv då. Jag minns inte att jag gjorde de där mot dig.
Eller dig.
Vad är lite skottlossning mellan vänner?
Will, Henry är okej nu, och Kate också.
Du verkar också ha stabiliserats.
Vad ska vi göra nu? Ska vi vänta tills en av oss blir knäpp igen?
Vi har uppenbarligen att göra med en onormal, någon varelse, eller energi-
-som vill sätta upp oss mot varandra. Men i vilket syfte?
Vilken typ av onormal får utlösning av att se oss slåss?
Ingen som jag vet. Det är problemet. Det finns nog ett djupare syfte.
Någon som vill eliminera oss, eller ta över Fristaden, igen.
- Ethernet-anslutningen är igång igen. - Jag vill ha en videokonferens-
-så fort som möjligt... - Mejl från Lilian Lees kontor.
- "Eftermiddagsflygningen inställdes." - Tack och lov!
"Jag tar ett tidigare flyg."
- "Anländer torsdag kl 11:00." - Det var för tre timmar sedan.
- Tror du att hon är...här? - Har någon av er...
Nej!
- Men vi skulle ändå inte minnas. - Vi är körda.
- Låt oss inte få panik. - Säger du? Vi har vandaliserat stället-
-attackerat varandra, en onormal är på rymmen.
Vi kan ha dödat FN:s säkerhetsinspektör. Det verkar vara dags att få panik.
- Hör ni det där? - Vad fångar du upp?
En klocka. I södra korridoren.
Vi kollar upp det. Du stannar här, återställ videon.
Det kommer här inifrån.
- Henry har inte fått igång systemen än. - Vi får göra det manuellt.
Det tog tid.
- Vänta lite. - Jag är yr.
Det är blodet som rusar från huvudet.
- Hur länge hängde du där uppe? - Jag vet inte.
- Vem gjorde det här mot dig? - Det måste ha varit något stort.
- Jag kommer inte ihåg. - Jag trodde alla onormala var säkrade.
Du...
Vad har jag gjort?
Håll dig borta från mig!
Åh... Henry.
Nu räcker det.
Och sedan ingenting. För två minuter sedan vaknade jag upp i hissen.
- Du låste in mig i garderoben. - Och du drogade oss.
Kan vi deklarera amnesti för alla försyndelser?
Snälla. Det sista jag behöver just nu är interna strider.
Okej.
- Får vi tillbaka våra minnen? - Med tiden, hoppas jag.
Om vi fyller i de förlorade timmarna, kan vi få svar på massor av frågor.
Som, om alla var utslagna av gasen, vem hängde upp dig i hissen?
Dok, kom in. Jag tror jag har hittat något.
- Det är inte perfekt, men... - Vi kommer.
Tack.
- Stanna där. - Är inte det där dr Snygging.
- FN:s säkerhetschef? - Som har en bedövare.
Det här är inte bra.
- Hur kom hon in? - Will stängde av all säkerhet.
- Eftersom de försökte döda mig. - Var är hon? Jag har inte sett henne.
- Är hon smittad? - Varför skulle hon annars skjuta Biggie?
Jag rörde inte henne, tror jag.
Henry, spola tillbaka videon till där Will ligger på golvet?
- Såg du dr Lee? - Nej, men något, kanske.
- Snällt. - För all del.
Henry, gå tillbaka igen. Sakta, bildruta för bildruta.
Där! Förstora.
- Usch! Vad var det där? - Äckligt.
- Det är bara förnamnet. - Den är inte på dig längre.
- Hur vet du det? - Du försöker inte döda oss.
Pinnepex är så ful att den har utvecklat en unik försvarsmekanism.
- Gör den dig galen? - Den frigör feromon i blodet-
-som tvingar andra att skydda den. - Den måste ha kommit med molloxen.
- Därför Skippy attackerade mig. - Skippy?
På tisdagen, när Henry tog ut molloxen, hoppade pinnepex över till honom.
Hade den makt över mig efter det?
En biverkning är adrenalinkick, som ökade din styrka och aggressivitet.
- När någon av oss blev utslagen... - Hoppade den över till nästa.
Så du känner till rohypnolmonstret?
Den antas vara utdöd sen 50 år tillbaka.
Därför har den nog aldrig registrerats. Den finns inte i vår databas.
Jag har hittat vår pinnepex.
- Hon är på väg till katakomberna. - Vi kan inte gå dit oskyddade.
- Om varelsen hoppar på en av oss... - Kan vi börja slå på varandra.
Jag tror jag har en lösning. Nattflyns könsferomonhämmare.
- Varför kom inte jag på det? - Det här är syntetiskt-
-men det bör göra susen. - Inget sex?
- Jag behöver ingen spruta för det. - Det ger oss tillfällig immunitet.
Tre av oss går in via tunnlarna. Henry, Kate, går in via valvet under gården.
- Vi provar det enkla sättet först. - Annars, en 3-2 formation-
-där vi tar ut henne. - Bara bedöva. Jag vill ta pinnepex-
-och säkerhetschefen vid liv. - Bedövare var det.
- Så långt är allt bra. - Ser du henne?
- Jag slår till vid pannorna i källaren. - Jag går brett, utan att konfrontera...
- Vid närmare eftertanke... - Täck mig.
Dr Lee! Lilian! Vi är inte här för att skada dig!
Backa undan! Kom inte närmare!
Så mycket för det enkla sättet.
Will...
- Bra gjort, alla. - Den är ful.
Jag är hellre ful än utdöd.
Nä, för lätt.
Lyssna inte på dem. Jag tycker att du är vacker.
Då var hälften av problemen lösta. Vad gör vi med miss FN?
Tur nog, kommer hon inte ihåg någonting. Det är försvarssystemets sista stadium.
När feromonet avtar, minns inte rovdjuret att pinnepex har existerat-
-så den letar inte efter den. Det är verkligen rätt smart.
Medan hon sover har vi lite städning att göra.
...Så jag håller med dig, dessa nya karantänprotokoll...
- Kära nån, inte igen. - Vad..? Var..?
- Du har haft en minneslucka till. - Dr Magnus?
Jag hoppades att dessa små minnesluckor hade slutat.
Vilka minnesluckor? Hur hamnade jag..?
Kommer du verkligen inte ihåg?
Din puls är normal igen. Vad är det sista du minns?
När jag landat, ringde jag. Jag fick inget svar, så jag tog en taxi.
Det var då du slog i huvudet. När du klev ur taxin.
Jag mötte dig och bad om ursäkt för att jag inte hade fått mejlet-
-annars hade jag hämtat dig. Du klev ur taxin-
-och slog huvudet i dörren. Det orsakade minnesförlust.
Du kvicknade till några sekunder senare, men det har varit några återfall.
- Det hela är mycket konstigt. - Mjölk, ingen citron, som du bad om.
- Doktor... - Zimmerman.
Vi har haft en minneslucka igen.
Du bad bara om de senaste sex månadernas säkerhetsloggar-
-men det var lika lätt att dra ut hela året, och vi har inget att dölja.
Har vi träffats? Bad jag om dem?
- En minneslucka till. - En mindre. Hoppas det är den sista.
- Jag förväntar mig ett tillfrisk... - Vänta lite. Något är inte rätt här.
- Vad sägs om lite te? - Du kan ha lågt blodsocker.
- Jag börjar minnas nu. - Gör du?
- Ytterdörren var olåst. - Den är aldrig olåst.
- Jag gick in. - Utan att ange säkerhetskoden?
En stol låg vält på golvet, och några högt staplade lådor.
Sedan kom en stor, hårig bigfoot mot mig, och...
- ...det var allt. - Ibland kan sinnet spela spratt...
Förolämpa mig inte.
Tror ni att jag är där jag är genom att vara en idiot?
- Nej, det gör vi inte. - Var ärlig mot mig.
Du har rätt.
Sanningen är att det var en situation med vår senaste intagning.
Som oavsiktligt tog in en psykos- framkallande onormal in i Fristaden.
Vi blev galna och förstörde stället.
Du kom in i slutet och blev tillfälligt infekterad själv.
- Men du är bra nu. - Alla är det.
- Du inser att det här är allvarligt. - Det gör jag.
Men du måste förstå att vårt områdessäkerhet blev aldrig äventyrat...
Den här gången.
Dr Lee... Det här är en Fristad, inte en djurpark.
Vi handskas med onormala varelser, och, ja, ibland är de farliga.
Därför är vi här. Det är vad vi gör. Det är vårt jobb. Vi är bra på det.
Vi har varit bra på det i 149 år.
Jag förstår.
Så säg mig... Vad exakt hände med mig?
Kom och ta en titt.
Det här är Henry som skjuter mig.
- Där är Will som är ute efter mig. - Will, brakar genom ett bord.
Vad fan gör jag?
Jag tror att du försöker döda mina kolleger-
-men jag är villig att inte låtsas se det.
I mitt arbete har FN alltid varit en mycket mäktig allierad.
Jag hoppas att du ser mig på samma sätt.
- Kalla mig Lilian. - Tack.
Om du fortfarande är intresserad, vill vi gärna visa dig runt i Fristaden.
Det vill jag inte missa.
Den här vägen.
- Du har gjort det här förut. - Några gånger.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu