Уил, събуди се!
Хайде, да вървим!
Закъсняваш се срещата.
Кучи син!
Какво става там? Добре ли си?
Да, просто...
Просто се успах!
Кажи на Магнус, че идвам. - Добре.
Няколко случая на ламинит сред Борзолите, причинен от преяждане.
Не мога. Толкова са сладки!
Това може... Уил! Хубаво е най-сетне да дойдеш.
Да, съжалявам. Проспах алармата.
Пич, какво ти има на лицето? - Какво имаш предвид?
Да не си спал на тенис ракета?
Чакай, спри! Недей…
Недей да го пипаш. - Какво има?
Люспестата структура е подобна,
но емайлът е напълно различен.
Хенри, подай ми спринцовка.
Магнус, може ли просто, моля те...
Трябва да взема кръв. - Това е хубаво, но може
ли да ми споделите? Имам предвид...
Държите се все едно съм дошъл от картина
на Салвадор Дали или нещо такова.
Имаш нещо на лицето. Сега...
Може да е нищо,
но трябва да направя някои тестове.
Може ли поне да го видя?
Докторе? - Да.
Какво, по дяволите, се случва с мен?
Аманда Тапинг в
Убежище - Сезон 3 Епизод 14 - "Метаморфоза"
По идея на Деймиън Киндлер
Превод: boy_free (Cece)
Уил! Не бих го правила на твое място.
Сега ли ми казваш. Ами скафандърът?
Оказа се, че не си заразен.
Това не са ли добри новини?
Ами това, че се превръщам в някакъв вид гущер?
Кръвните и ДНК тестовете се оказаха неокончателни.
В стаята ти не намерихме нищо. Все още чакам резултатите
Ð¾Ñ‚ Ð¿ÑŠÐ»Ð½Ð°Ñ‚Ð° ÐºÑ€ÑŠÐ²Ð½Ð° ÐºÐ°Ñ€Ñ‚Ð¸Ð½Ð°.
Ð¡ Ð´Ñ€ÑƒÐ³Ð¸ Ð´ÑƒÐ¼Ð¸, Ð½ÑÐ¼Ð°Ñˆ ÑÐ¸ Ð¸ Ð½Ð° Ð¸Ð´ÐµÑ.
Кога за пръв път забеляза симптомите?
Не съм. Разбрах, когато вие толкова мило ми го казахте тази сутрин.
Нещо друго необичайно? Главоболия, фрактури?
Да, малко и от двете.
Мисля, че от Тайлонел и дрямка няма да ми мине.
Да си правил нещо необичайно последните седмици?
Освен всяка нормална дейност тук?
Да.
Важното е да не се паникьосваме.
Ще знаем повече, когато резултатите от скенера са готови.
Ами междувременно? - Междувременно,
може да поработиш... върху докладите, които ми дължиш.
Какво?
...Оставя тази следа от лепкаво...
Хей! - Хей! Ето го.
Магнус най-сетне те пусна? - Да.
Мисля, че ме сложи там,
само за да наваксам с работата.
Яко. - Какво?
Прекъсвам ли нещо? - Не, нищо такова.
Просто си говорихме за...
Бейзбол! - Бейзбол.
Говорили сте за бейзбол?
Да...
Джейс са добре тази година.
Да, силно средно подкрепление.
Ако се насочат малко напред, това ще се отрази добре.
Хайде, стига, приятели.
Кюбис, Рейс, Ред Сокс.
И знам със сигурност, че бихте гледали крикет вместо игра на Джейс.
Така че какво става? - Вярно е.
Наистина, за мен ли говорихте или какво?
Да. - Съжалявам, пич, ние...
Не знаехме колко ще ти е удобно... - Защо?
Вижте, същият човек съм. Просто имам някоя и друга люспа.
Това е. Просто ме третирайте, както нормално, нали?
Как е чувството? - Няма такова.
Дори не мога да кажа, че е тук.
Магнус знае ли какво е?
Не, прави тестове.
Добре. Това може да е неудобен въпрос, но...
Не, не, може да ме питате каквото поискате, обещавам.
Има ли начин да ни спестиш 15% или повече
от застраховката на колата? - Гайко?
Това е забавно. - Трябваше да си видиш физиономията.
Радвам се, че се забавлявате.
Трябва да е лошо, щом ядеш тук долу.
Едва ли е надежден индикатор.
Всъщност направих прогрес.
Какво са тези? - Спори.
От някакъв вид хибридно
растение-животно.
Те ли ми причиняват това?
Изглежда, че променят ДНК-то ти. Клетка по клетка.
В какво? - Това не знам.
Получилата се хромозомна структура все още еволюира.
И за сега не съвпада с нищо в базата ни данни.
Добре, колко време имам? - Не се притеснявай.
Все още е в ранен стадий. Работя върху антивирусен серум,
който да убие спорите. След това
тялото ти ще се отърве от мутиралите клетки естествено.
Да.
Не...
Не може да работи така, нали?
Да...
Уил? Искаш ли зак...
Боже мой.
Интересно.
Използвах друга дума, докато чистих яйца от пода.
Нещо със седем букви. - Вече се извиних и
трябва да се научиш да чукаш. - Чукнах!
Ти не трябва да висиш на тавана. - Това ще ти помогне да
разбереш какво ми е, нали?
Всъщност, това обърква проблема.
Първо мислих, че спорите са от клон коралови плъхове,
но обитанието им е водно.
Тези... Тези определено са за катерене.
И да плашат хората.
Значи сме на същото място?
Не точно. С този елемент не трябва да си губя времето
да тествам теориите, върху които работех.
Да, това означава на същото място.
Ето, това е мек анти метаболит.
Да видим какъв ефект ще има.
Ето. Нали. Връщам се в лабораторията.
Опитай се да се отпуснеш и ме уведоми, ако има
промени във физиологията ти.
Виждаш ли това?
Какво? - Този поглед.
Раздаваш го, Маркъс Уелбли.
И го правиш, само когато наистина се притесняваш за нещо.
Не бъди глупав. Правя тестове.
Ще дойда да те проверя по-късно.
Пич... - Вече не чукаме ли
или какво? - Чух за новата ти способност.
Имам работа за теб. - Каква работа?
Ще ти хареса. Ела с мен. - Да, разбира се.
Полудявам тук.
Експонат, А... Кристален полилей Бакарат.
Даден на Магнус през 1938 от маркиза на Линлитгоу.
Експонат, Б... - Мисля, че разбирам на къде биеш.
Магнус ме тормози от месеци да сменя крушките на този полилей,
но, пич, няма стълба на пазара, която да е достатъчно висока
и всички летящи обитатели искат пари, така че...
Аз съм твоят гущер. - Да...
Спасяваш ми живота.
Виж това.
Пич, това е невероятно! Като Спайдърмен си, но
без костюма. За щастие. - Това може да е полезно.
Хей, какво има? - Не знам, много е светло или нещо.
Уил! Уил!
Хей! Добре ли си? Помощ!
Трябва ми помощ!
Добре, добре. Спокойно.
Да, до тук със Спайдърмен. - Считай се за късметлия.
Заздравените кости и люспите по тялото ти
са те спасили от по-сериозни наранявания.
Какво правеше там горе?
Сменяше крушка на този полилей.
Той е на лебедка!
Има контролен панел под стълбището.
Да, трябваше да знам за това.
Какво, по дяволите?
Развил си чувствителност към УВ лъчи.
Така ли мислиш? - Това е хубаво нещо.
Да, знам, друг симптом.
Кога ще разберем какво е?
Всъщност имам теория.
Първо трябва да вземем мерки да те
предпазим от директна слънчева светлина.
Наистина го оценявам, приятели. - Това е най-малкото.
И без това надценяват слънцето.
Ето. Готово е от тук до стаята ти, чак
до офиса ти, включително асансьора.
Просто запомни да натиснеш "надолу". - Да...
Ето те. Навсякъде те търсих.
Трябваше само да проследиш следата от черна материя.
Какво има?
Разбрах защо ДНК-то на съществото, в което се превръщаш
не е в базата ни данни.
Не е от Земята.
Имаш предвид, като извънземно?
Опитът ти със светлината ми даде идея.
Затова потърсих в данните, които Тесла успя да извлече
от холографската карта и намерих точно съвпадение.
Не ми казвай. - Опасявам се, че да.
Изглежда съществото, което те е заразило е от Кухата Земя.
Исках да ви го покажа, преди да говоря с Уил. Нарича се Силобар.
Хищен хибрид растение-животно.
Момче, това е грозна трева. - Много рядък, дори и под Земята.
Размножава се инфектирайки жертвите си със спори.
Не сте срещали Силобар. - Не е трябвало.
Според данните, съществото цъфти в края на живот си,
разпространявайки стотици спори в широка област.
Повечето не са жизнеспособни, но тези, които са, издържат 6
месеца без гостоприемник. - Уил е хванал едно по пътя към града?
Трябва да сме минали през средата му в някой етап.
Докато тичахме през Базилисткото поле.
Добре, ами ние? - Чисти сте.
А ти? - Също и аз.
Напомни ми да не ходя на къмпинг в Кухата Земя.
Какво да правим сега? - Има много малко
информация как да третираме заразен,
но след като знаем на къде се е запътило
имаме варианти. - Като?
Хенри... бих искала да се свържеш с Рана.
Добре... Чакай,
като в Праксис, Кухата Земя, Рана? - Тя ще ни свърже с баща ми.
Ако някой може да ни каже лечението, това е той.
Добре, но това добра идея ли е? Рана беше категорична
в цялото "не ни се обаждайте, ние ще го направим".
Не ме интересува. Ще ни крещи, когато се свържем.
Напомняне. Как точно да се свържем?
Каза, че работиш върху нещо, откакто си дойдохме.
Да... Разбързай... - Разбързай се.
Повечето хора почиват, като са болни. - Да, но не и аз.
Просто си помислих, да наваксам с някои документи.
И как ти се отразява? - Не много добре.
Очите ме болят
и също така и това...
Кога се случи? - Преди няколко часа.
Какво каза Магнус?
Няма значение.
Все още се превръщам в това нещо...
Искаш ли нещо?
Не, може да почака. - Не, наистина, какво е?
Аби се обади.
Казах й, че не си добре, но тя...
Поиска да те види.
Да, не знам.
Знаеш ли? Не се тревожи. Ще се погрижа.
Благодаря.
Хей. - Как върви?
Да, хубаво.
Не трябва да лъжеш, човече.
Сега знам как се е чувствал Маркони.
Не може да проведеш сигнала? - Това не е проблем.
Просто трябва да създам ултранискочистотна вълна.
Да хакна предавателя на военноморската армия на САЩ и готово.
Обаче... - Какъв е проблемът?
Градът е проблемът. Ако си спомняш,
той е обграден от масивни залежи на магнетит.
Което прави невъзможно преминаването на ЕМ сигнал, в която и да е посока.
И за да мина през това, трябва да намеря високочестотна вълна, някъде
между 150 и 200 ексахерца.
Високо е да влезеш.
Да. Човече.
Чело срещни тухлена стена. - Хенри!
Да? - Искам да натовариш вана.
Получихме доклад за Теракополус на свобода.
В Тренч Парк. - Добре, заемам се.
Виж, пич. Ще се върна на това, когато свършим, нали?
И без това трябва време да се форматира,
просто се дръж.
Да, знам, не мога да отида.
Не се притеснявай. Ще държа укреплението тук.
Благодаря, Уил.
Влез.
Хей... Не е лесно, а?
Да си вън от действията.
Да, определено не струва.
Хайде. Искам да ти покажа нещо.
След теб.
Какво е това място? Какви са тези неща?
Уиски.
Намерих останките на стара спиртна фабрика, от преди 40 години.
Оттогава я ремонтирам.
Магнус идва и затваря прозореца
и той остана там, гол, за два часа!
Трябваше да се кача и да почувам на неговия прозорец.
Какво си мислеше?
Никога не бях толкова щастлив, че имам козина.
Ами ти? - Кучи синове, ти...
Мисля, че му е достатъчно.
Наистина знаете как да разпускате. Казвам ви, това е...
Страхотно. - Това е един от начините
да прекарваме времето си.
Като говорим за това, трябва скоро да се приберат.
Вярно. Чакай.
Какво? - Песента и танцът.
Да. - Песен и танц?
Всеки път като се връщате от мисия, говорите само за нея.
Какво? Не...
Да! - Да.
Не е толкова лошо, нали? - Говорите и говорите
колко невероятно е било последното поваляне.
Всеки детайл. - Проследихме го по алеята, нали,
заклещихме го... - И започва да откача,
защото няма къде да ходи. И изведнъж...
Се разделя на две! Точно пред нас.
Аз щях да го кажа! - Да, но може да кажеш другото.
Добре и изведнъж, се бием с него на два края,
защото аз съм на едната страна, Ханк от другата...
Да, и е грозно, толкова...
Хей. - Боже...
Няма да свикна с това.
Ханк каза, че не си вечерял. - Да.
Не бях гладен.
Все пак трябва да ядеш. - Добре, мамо.
Просто казвам.
Какво има, не си гладен?
Да, просто...
Ръцете ми.
Не контролирам захвата си.
Добре...
Ето. - Не, не, не.
Не, успокой се. Просто яж.
Не ме карай да правя влакчето.
Благодаря ти. - Добре, измислих алгоритъм,
за да модулирам предаването между долния и горен край на ЕМ спектър.
Уловката беше да кодирам бинарно съобщение,
което да може... - Добре, да.
Какво правим? - Просто пишеш съобщението тук.
Позволих си да напиша едно вече, ако няма проблеми?
Да, хубаво. - Добре, просто натискаме "изпрати".
И сега. - И сега чакаме.
Като получат съобщението, ще трябва да го декодират,
да стигне до Рана и да намерят начин да отговорят.
В случай, че го получат или решат да отговорят.
Не мисля, че Рана би игнорирала директна молба като тази.
И в двата случая ще отнеме време.
Добре.
Какво... Това са те.
Отговарят. - Можеш ли да преведеш?
Да. "Няма лек за инфекция от Силобар. "
"Голям риск от по-нататъшна зараза.
Унищожете обекта веднага?" - Отговори им,
кажи, че Уил е заразеният. - "Обектът е Уил.
Молим за съвет."
Загубихме ли ги?
Не. Има интерференция.
Ето.
"Забранена комуникация от Сената... "
"Убийте обекта веднага."
84 хромозоми и растат. Трансформира се по-бързо,
отколкото мога да запиша промените.
Сетивните му неврони започват да мутират.
Бог знае какво става с другата част от мозъка му.
Лечение?
Опитах комбинация от химиотерапия, радиация,
ангиогенеза инхибитори и ултразвук, нищо...
Нищо не прави никаква разлика.
Трябва да продължаваш. - Знам, съжалявам.
Ами последните тестове? - 12 провала.
Само един показа намаление в митозата на заразените клетки.
Обещаващо. - Едва забавя болестта,
пък камо ли да я спре. Да не говорим да обърне процеса.
Пак е нещо.
Прав си. Прав си.
Приготви спринцовка.
Така е по-добре.
Как се чувстваш?
Добре съм.
Имам нещо друго, което бих искала да пробваш.
Добре.
Няма да те лъжа. Малко е рисковано, но
това лечение показа някои надежди
в най-скорошните тестове.
Тогава да се надяваме, че ще подейства.
Да се надяваме.
Ще дойда да те проверя след час.
Магнус...
Би ли могла...
Да ми набереш този номер?
Моля?
Разбира се.
Благодаря ти за всичко.
Проверявам съобщенията, когато имам обхват, така че оставете едно.
Уил е.
Знам, че вероятно няма да го получиш скоро, но...
но си мисля за теб често напоследък
и... когато пак си на пристанището,
искам да се обадиш на номера, който ти оставих.
Питай за Хелън Магнус.
Важно е.
Чао, татко.
Ехо?
Хей!
Чакай!
Хей... Чакай.
Спри!
Уил?
Уил, какво има?
Помощ! Има ли някой, помощ!
Всичко е наред, всичко е наред. Добре си.
Уил...
Загубил си способността си да говориш.
Гласовите ти струни са се сраснали по време на трансформацията.
Ще разберем какво значи това на сутринта, нали?
Междувременно, ще ти дам нещо да те приспи.
Хей.
Нямаш реч, помниш ли?
Чакай, имам идея.
Добре, ще ти задавам въпроси, а ти просто сочи "да" или "не".
Нали? Просто дай да пробваме.
Гладен ли си? Искаш ли вода, храна?
Уил, не!
Уил, опитваме се да ти помогнем!
Долу! Стой долу!
Спокойно!
Това е за твоя безопасност, Уил.
Надявам се, че разбираш.
Всичко ще се оправи, пич. Ще разберем какво става. Просто се дръж.
Хей, какво правиш?
Оправям някои неща.
Исках да изглежда добре в случай...
Искаш ли помощ?
Да.
Не съм губила никого, откакто баща ми умря.
Имам предвид, момчетата, с които ходех, но никого... Близък.
Уил не е мъртъв.
Не знам как да се справя с това.
Просто го правиш.
Магнус?
Просто... имах идея.
Исках да проверя нещо. Оказа се задънена улица,
но ми даде друга идея... - Магнус...
Недей. Става ли? Знам какво правя.
Не си спала от дни. - Какво искаш да кажеш?
В отрицание си. - Защо?
Защото не съм сгушена в някой ъгъл, ридаеща...
Трябва да работя. Знаеш това.
Уил го няма.
Остави ме намира. - Престани да се преструваш.
Как смее... Какво каза?
Всички ни боли.
Не, не, не. Каза, "спри да се преструваш".
Да. Разбира се.
Разбира се, че би направила такова нещо. Хайде.
Хенри! Може ли да ми покажеш съобщението от Рана?
Добре.
Това ли е всичко.
Да. Защо? - Тук има долна черта,
в края на първото изречение. Защо би направила това?
Не знам. Може да е лоша в писането. - Пише клиновидно.
Очевидно е нарочно.
Опитва се да ни каже нещо. - "Забранена комуникация от".
Не мислиш... - Нямаше ли интерференция,
когато получи съобщението? - Да, но потърсих бинарна информация.
Получихме всичко, което е написала.
Ами ако интерференцията е съобщението?
Като звуков файл? - Не знам.
Всичко пратено би било сканирано от филтрите им.
Мисля, че Сената би хванал това. - Пусни го.
Ще звучи като статичен, така че..
Забави го.
Морзов код.
Сигурно се шегуваш. - Рана би знаела, че филтрите
не биха търсили нещо толкова примитивно.
Хенри... - Заемам се.
Да.
"Губан"? - Това казва.
Сигурен ли си? - Да, проверих два пъти.
Не мога да повярвам, тук е. Това е информацията,
която Тесла събра от холографската карта.
Какво значи? - Очевидно е бил ботаник от преди
600 години. Възкресил е изчезнал вид гъба,
която сега носи името му. - Губан.
Какво общо има това с Уил?
Боже мой.
Може да проработи, ако побързаме. Намери Кейт и доведете Уил.
Упоете го и го доведете в лабораторията. Ти си с мен.
Какво да направя?
Искам незасегната проба от ДНК-то на Уил.
Техниката на Губан била използването на спорите на жив вид,
за да стимулира растежа на клетка на изчезнал.
Можем ли да направим същото? - Спорите на Силобара
всъщност доставят ДНК-то на съществото.
Веднъж внесени, започват бърз репродуктивен цикъл,
който е невъзможен да се контролира, но...
Ако успея да вкарам ДНК-то на Уил в спорите...
Може да обърнем процеса.
Рисковано е и дори и тогава
все още не знам дали някои от оригиналните хромозоми на Уил
все още съществуват в съществото. Трябва ми само една клетка.
Хей, приятел, време е да ставаш.
Ханк... - Какво...
Човече, как е минал през това?
Ханк?
По дяволите. - Работи.
Клетките се възстановяват към нормалното си състояние.
Къде, по дяволите, са Хенри и Кейт?
Сензорите!
Какво стана? - Съжалявам, изненада ни.
Ставай. - Къде е сега?
Няма го.
Както виждате, имаме нашите две камери тук.
Екипите са в позиция. В радиус от 10 пресечки.
Хубаво. Имаме шанс да го задържим.
Ами лечението? - Всяка по 4 дози,
миксирани със силно упояващо.
Колко си сигурна за това? - Не сме го изпробвали никога...
Трябва да сте готови, ако не проработи.
Какво имаш предвид?
Че може да използваме смъртоносна сила.
Какво? - Не може да рискуваме
по-нататъшно заразяване. Не знаем жизнения цикъл на съществото.
Ако стигне зрялост, може да освободи спорите си.
Всички трябва да сме готови да направим, каквото е нужно.
Ако не, може да си тръгнете сега,
без въпроси.
Добре сме.
Хенри?
Да.
Разпръснете се и останете в радио връзка.
Не може да е далеч.
Уил?
Уил, Магнус е.
Знам, че си наблизо.
Стой назад!
Спри. Ще стрелям.
Нокаутиран ли е?
Веднага трябва да го отнесем в Убежището.
Ето те. Как се чувстваш?
Гърлото ме боли. - Минаха само няколко дни.
Ще е нужно време преди пълното възстановяване.
От добрата страна, това ще направи
чудеса с впечатлението ти на Брус Уилис.
Шеги...
Това е добър знак.
Може ли... - Доста ни уплаши.
Лесно ми взе 10 години от живота.
Да, ами, мисля, че може да си го позволиш.
Магнус...
Не трябва да казваш нищо.
Напротив.
Благодаря ти.
Не знаеше какво беше.
Да бъда в капан тук и да гледам
как ми се изплъзвате...
Не искам това да се случва отново.
Няма, обещавам ти.
Освен...
Знаеш ли това с катеренето на стената? Беше наистина готино.
Мислиш ли, че може... - Не.
Наистина ли? Ами суперсилата?
Ами това? - Не.
Ами нокът?
На лявата ми ръка!
Магнус! Магнус!
Превод: boy_free (Cece)