До сега в "Убежище" - Това е Кухата Земя.
Ако това е източникът на всички анормални?
И на повърхността и под нея. - Наистина променя нещата.
Изглежда, че ни сканира.
"Акхару" "Кръвен демон".
Трябва да засича следи от кръвта в ДНК-то ни.
Това не е на добре. - Мога да предположа,
че портата има същата защита. - Ще ни трябва щит, за да минем.
И само ти може да го направиш. Никола!
Надявам се сега да сте щастливи. Обикновен съм.
За славната вампирска раса, преди могъща, сега изчезнала.
Искам живота си обратно. - Никола, вратата!
Да си жив магнит не е същото
като наследник на най-великата раса някога.
Има логика, по зъл начин.
Източна Африка
Ако това пътуване, е твоето извинение, че ме остави последния път...
Да? - Официално ти е простено.
Мислих, че ще одобриш. - Одобря? Това е невероятно.
Последното укрепление на Праксианци, преди да отидат в Кухата Земя.
Да не преувеличаваме. До колкото знаем,
информацията, от картата може да е неточна.
Наистина ли?
Интересно.
Това ми напомня, когато бяхме в Египет. Търсейки гробницата на Тут.
Тези диви ранни дни.
Без радари, без сателити.
Не бяхме по-добри от грабителите на гробници.
5 години търсене и един ден,
Хауърд Катър просто посочва мястото.
Той беше гений, по свой си начин.
Също имаше отличен вкус към бордото.
Здрасти.
Задънена улица?
Усещам, че има сила, която е зад това място.
Без видими жици...
Врата? - Да, възможно.
Мога да прекъсна механизма с магнитен пулс.
И си сигурен в това?
Запомни този момент, Хелън.
На път сме да напишем историята. Отново.
Ð‘Ð¾Ð¶Ðµ Ð¼Ð¾Ð¹, Ð²Ð¸Ð¶ Ñ‚Ð¾Ð²Ð°.
Ð”Ñ€ÐµÐ²ÐµÐ½ ÑÐºÑ€Ð¸Ð¿Ñ‚ Ð½Ð° Ð¡Ð°Ð½Ð³ÑƒÐ¸Ð½ Ð’Ð°Ð¼Ð¿Ð¸Ñ€Ð¸Ñ.
Вампири? Според картата, това е
било укрепление на Праксис. - Вече не.
Тук се казва, че предците ми ги изгонили от това място
и го направили своя крепост.
Никола, чакай. Ако е било укрепление на вампири,
те биха имали защити. Щитовете.
Свали гривната си. - Гривна?
Предпочитам да го мисля за...
Никола! По дяволите!
Аманда Тапинг в
Убежище - Сезон 3 Епизод 16 - "Пробуждане"
По идея на Деймиън Киндлер
Не мърдай. - Какво ме удари?
Някакъв енергиен лъч.
Стаята е защитена от вампирска технология.
И щитът е скрил ДНК-то ми.
Възприело те е като обикновен човек.
Това боли.
Добре, колко зле е? Дай да видя.
Не е добра идея. Единственото нещо, държащо органите ми,
е магнитното поле, което правя около тях.
Боже мой.
Добре, спокойно.
Нали знаеш, че капаните са
направени, за да не се избяга от тях. Особено ако са от вампири.
Трябва да има друг път навън.
Колко време може да издържиш?
До края на живота си.
Печеливши от лотарията в Англия, махнато.
Канадска аптека, двойно махнато.
Изтрий, изтрий. - Защо не дадеш Хенри
да ти инсталира спам филтър?
Същата причина поради, която чакаш да не е в града,
за да сложиш нова игрална конзола.
Да, той никога просто не го прави. - Точно.
Трябва да направи нова перфектна система,
и 6 месеца по-късно все още чакаш да играеш Китара.
А и без това спирам този акаунт. Не съм го ползвала от година.
Просто проверявам дали няма нещо, което да ми трябва.
Определено не трябва да увеличавам това.
Кейт. Започва нова операция. Добри пари.
Детайли и депозит на обичайното място. Кастър.
Какво има? Принцът на Нигерия е в опасност?
Не. Просто трябва да направя нещо.
Движиш се бързо за голям човек. - Какво става?
Нищо. Отивам за Ред Бул.
Отиваш за нещо, определено. - Остави, става ли?
Не трябва да се притесняваш.
Пулсът ти е слаб.
Губиш кръв в кухината около раната.
"Ако ме порежеш, не кървя ли?" - Не Шекспир, моля те.
Помниш ли листата през есента, когато се срещнахме в Оксфорд?
Фокусирай се. Тялото ти изпада в шок.
Пурпурната рокля, с която беше...
Ще започне да ти е студено, ще ти се доспи.
Да. - Не може да му се отдадеш.
Трябва да поддържаш полето. Още кръвозагуба и...
Всяка разумна жена би носила черно, за да се впише.
Но не и Хелън Магнус. Не. - Никола!
Майко ми... - Трябва да останеш буден!
Има и други начини. Не знаех, че си толкова жестока.
Опитвам се да те оставя жив!
Защо? Имам дупка в органите си и сме на километри от болница.
Ти си в отрицание.
Ако мога да настроя зашеметителя да обгори артериите...
Ще ми спечелиш бавна и мъчителна смърт, вместо достойна?
Дори аз не заслужавам това.
Поддържай циркулацията си, докато измислим начин.
Хелън... Ще трябва да търсиш друг за бала.
Трябваше да бързаш, нали?
Не можа да изчакаш да сканираме за оръжия.
Някога да съм поставял разума пред интелектуалното любопитство?
Остана само една инжекция. - Няма начин да имаш морфин, нали?
Ако ти дам аналгетик, ще намали дишането ти.
Просто ще заспиш. - В твоите ръце.
И ще изкървиш, веднага. - Също вярно.
Наистина ли това искаш? - Не.
Колкото и изкушаващо да звучи, имам различна последна молба.
Не е каквото си мислиш.
Чети ми.
Ти сериозно ли? - Хелън, обградени сме от
най-великата находка за вампирите, която светът е виждал.
Убива ме... Ограбен съм от последното си велико откритие.
Прекарах живота си опитвайки се да сглобя миналото на рода си.
Хайде, чети.
Добре.
"Армиите на Третото Велико Кралство се събраха...
Враговете ни имаха неестествени същества
от земята и морето, и въздуха,
покрити с пера, козина и... люспи."
Трябва да се отнася за анормалните.
Изглежда са се били рамо до рамо с ранните хора от Праксис.
И като са се преместили в Кухата Земя...
Анормалните отишли с тях. - Това обяснява защо техни видове
са толкова близки до нашите. - Няма защо.
"Слабите, които останаха, ни служеха."
Златната епоха на вампирите, за която си толкова нежен.
Епохата на човешкото робство.
Никола!
Продължавай да четеш.
"Кралицата Афина и подчинените й
бяха поставени да почиват в стадий, за
да се издигнат отново след живота... "
Не, не е точно така.
"Кианару". - "След времето"
"След времето... За да властват във вечността."
Харесва ми как звучи.
Може да я срещна от другата страна. - Чакай малко.
"Да почиват в стадий... "
Има още един надпис.
Да почиват... "тук".
Боже мой.
Кралицата на вампирите.
Само помисли, Никола.
Ние сме първите хора, които виждат гробницата от хиляда години.
Никола, не! Какво правиш?
Помогни ми да стана. - Да не си се побъркал?
Няма да изпусна това. Помогни ми.
Хайде.
Виж я.
Перфектно запазена. Като насекомо в кехлибар.
Трябва да са овладели кристалната репликация на атомно ниво.
Не звучи изненадана. Все пак говорим за вампири.
Всяко напреднало нещо, което сме виждали
е смешен опит за пресъздаване на това, което расата ми е постигнала,
преди хората да напуснат пещерите.
Просто ме остави тук, сред кралски вампири,
единствените ми равни.
Имам по-добра идея.
Мръдни. - Какво правиш?
Ако има дори малко течност в този труп,
няколко клетки непроменена вампирска ДНК...
Хелън, шокиран съм.
Да не предлагаш да ме направиш пак вампир?
Ако се махнеш от пътя ми, да.
Никога не съм бил толкова привлечен към теб, както сега.
По дяволите, от какво е направено това?
Трябва ни нещо по-силно.
В Праксис използвах лазерен скалпел,
за да прорежа кожата на едно анормално.
Същият принцип. Само трябва да фокусирам лъча...
Не, не, ще претовариш охладителя.
Имаш ли по-добра идея?
Непредпазени платинени намотки?
Вълко-момчето... Говори с него за продуктивност на енергия.
Съмнявам се Хенри да е мислил за такова предназначение.
Това не е извинение. Подсигури осцилатора
или ще получиш вибрация. - Да, оправих го, благодаря.
Ако сбъркаш ще направиш радиационна граната.
Което звучи все по-привлекателно.
Добре. Готови или не...
Време е за полеви опит.
По дяволите, прегрява. - Да, щях да кажа нали ти казах,
но няма да ми донесе толкова удоволствие.
Колко дълбоко? - Няколко милиметра.
Да не си посмял! Още не е свършило!
Не е достатъчно дълбоко. Можем ли да извадим ядрото
и да го сложим в дупката?
Никола, не! Хайде...
Хайде! Никола...
По дяволите.
Никола!
Дръж се.
Хайде. Бори се!
Бори се!
Върнах се, скъпа.
И чувството е страхотно.
Да знаеш нещо за...
Таминсейли?
Да.
Земноводни анормални, търсени заради техните Тироидни жлези.
Казва се, че дава силен растеж. - Да. Взимат ги като яйца,
събират жлезите всеки 6 седмици и просто ги отварят, без упойка.
Бих искал да спра това, но тези места си идват и отиват.
И хората си остават скрити. - Ами ако кажа, че
имам следа къде да намерим едно от тях?
Един наречен Кастър. Работи в хранилището на Северния бряг.
Ще се обадя тук-там. Може да говорим
да вземем екип и да разузнаят.
Не, трябва да действаме сега. Събери подкреплението си,
защото аз започвам сега. Може да се присъедините,
ако мислите, че ще смогнете.
Сигурен ли си, че си добре? - Шегуваш ли се?
Чувствам се чудесно. По-добре не съм бил от години.
Как успя да...
Никога не подценявай силата на женската решителност.
Явно лъчът е разхлабил матрицата на кристала...
Вярно, вярно. Няма нищо общо със
страха да не ме загубиш или... - Не си го и помисляй.
Сега може ли да се махнем от тук? - Позволи ми.
Да видим...
Хоросанът е бил подсилен с въглероден състав.
Твърд като диамант. - Значи не може да го счупиш?
Не съм в цялата си сила.
Достатъчно гладен съм да изпия една крава.
Имам два пакета фъстъци и протеиново блокче.
Не.
Добре, стой назад. Ще видя какво мога да направя.
По дяволите.
Стените са от укреплението на Праксис.
Направени са да издържат силата на вампир.
Много мило да го кажеш.
Защо биха построили капан без контрол?
Трябва да има някъде някакъв начин да се претовари.
Намерих тези знаци, мислих, че са сензори.
Но нищо не отваря вратата. - Добре.
Може да са изгорели.
Това е странно.
Кристалът се разпада. - Трябва да е реакция
от проникването през външния слой.
Боже мой.
Тя е жива.
Трябва да я извадим.
Не сме екипирани да се грижим за жив вампир.
Извинявай, но един от нас е жив вампир.
Хелън, хайде, това е шансът ни да се изправим лице в лице
с последния представител на изчезнала цивилизация.
Съгласна. Казвам да почакаме, докато доведем подходящ екип.
Подходящ? Колко време ще отнеме това? Гробницата се разпада върху нея.
Съжалявам. Отвори ли се веднъж и въздухът влезе, всички залози падат.
Аз я отворих, разбрах. - Не те обвинявам, но да,
ти я събуди, оправяй се сега.
Искаш ли да умре тук? - Не, разбира се.
Защото не бих искам да мисля, че единственото същество,
което не заслужава защитата ти съм аз и моят... род.
Как го направи?
Аз съм вампир.
Инфрачервените камери показват място в северозападния ъгъл.
Много, малки тела събрани на тясно. - Таминсейлите.
Имаме екип, покриващ северозападния изход.
Идват и си отиват стражи, но без клиенти.
Произвеждат и продават отделно и не привличат внимание.
Съществата са живели в плен, затова може да са
агресивни при опитите ни да ги преместим.
Приготвяйте се, да тръгваме.
Не трябва да се страхуваш.
Искаме да ти помогнем.
Хайде.
Мислиш ли, че ни разбира? - Не знам.
Това е... от теб.
Твоята кръв.
Никола. - Какво ти казах?
Най-умната, елегантна раса в историята.
Решили са проблема с врявата като са вградили комуникации в кръвта.
Невероятно.
Спала си много дълго време.
Как се чувстваш? - Бях в стадий, не заспала.
Няма нужда да се държите така с мен.
Отбелязах си. - Представи си визитна картичка
с капка кръв при ваденето. Ще елиминираш
културното неразбирателство веднага.
Световното владеене става законна възможност.
Би ли се фокусирал за малко? - Съжалявам, ще говорим после.
Бих желал да говорим за това после...
Къде е брат ми? Калмин?
Няма вампири на Земята от много дълго време.
Но аз продължих това завещание.
Спящ ген, активиран от излагането на чиста вампирска кръв.
Хелън, моля те. Защо го караш да звучи толкова клинично?
Истинската ми природа беше събудена с тези спящи гени
и вижданията ми, геният ми,
всичките ми дарби от предците ми, от теб, практически прахосани
в този примитивен модерен свят. - Ами останала част от хората ми?
Имало е смяна в силата.
И красивите ни градове? Всичко, което сме построили?
Да, то е... Всичко е малко различно от това, което помниш.
Благодаря ти.
Ако сме останали само ние, трябва да разчитам на теб.
За мен ще бъде чест.
Имам много да науча от теб, а никога не съм казвал това.
Мога да свидетелствам за това. - Да.
А каква е твоята история?
Ти от кралството ли си?
Малко е сложно.
Чакам сигнала, край...
3-4, изчакай.
Давай, давай!
Долу! Долу, сега! - Доста лош ход.
Искате да се махнете.
Ние сме тук за кутиите.
Да взимаме кутиите.
Значи сте били във война с Праксианци от векове.
Бяха ужасени от нас. Опитаха се да ни унищожат по всеки възможен начин.
И тогава избягаха в земята като плъхове.
Завзехме всичките им укрепления. - Но тук пише, че си била мъртва.
Изпратена в "след живота" или "след времето".
"Кианару" не е след живота. А бъдещето.
Вярно, бъдещето. Как изпуснах това?
Значи умишлено си била сложена в стадий за хиляди години?
Когато всички в семейство са безсмъртни е трудно да предадеш трона.
Предците ми се избивали, затова ние измислихме по-добър начин.
Редували сте се. - Толкова развито.
Оставих брат ми, Калмин, на трона. Трябваше да ме събуди.
Но това не се случи. - Не, чувал съм за Калмин.
Легендите казват, че владял хиляди години
преди да бъде убит от най-младия си син.
Което значи, че те е оставил там да гниеш,
докато той държал кралството за себе си.
Но виж кой все още е тук.
Ние двамата, Никола. Не той.
Той може да има миналото. Ние ще вземем бъдещето.
Да. - Никой от нас няма
да има бъдеще, ако не се махнем от тук.
Афина, можеш ли да ни кажеш как да отворим вратата?
Защитната система беше направена да ме защити от враговете ми.
Всеки, който влезе би бил убит веднага и запечатан вътре с мен.
Да, египтяните направили същото хиляда години по-късно.
Как сте го активирали, ако имате вампирска кръв?
История за друг ден. Въпросът е,
как да се махнем, сега? - Има отвор за бягане
зад тази врата. Човек няма да може да премести тежестта, но един от нас да.
Ако имаш силата. Опасявам се, че аз я нямам.
Трябва да ям.
С Никола сме направили режим от хранителни вещества
и животинска плазма. Дава ти всичко нужно,
но ще трябва да се качим на повърхността.
Животинска плазма, това ли ядеш? - Не е толкова зле.
Звучи ужасно. - Но има местни антилопи,
на които много се наслаждавах. - Никола...
Не се тревожи. Ще измислим всичко.
Този коридор води до друга част от пещерата.
Само най-верните ми слуги знаеха за него и сега и вие.
Благодаря. - Ще ни извиниш ли за малко?
Не ми харесва това. Не знаем къде води тунела.
Защо би ни лъгала? - Жената е властвала
над популация от роби. Не мислиш ли, че има тайна цел?
Ако искаше световно господство,
защо ще усложнява пътя си навън?
Предполагаш, че всички отиваме.
Знаеш ли притчата за лисицата и кокошката?
Да. Ти кое си, кокошката или лисицата?
Фермерът. Не се чувствам в безопасност като
тя води и определено, ако я оставя последна.
Имаш Саскуоч за прислужник и обиколи света с най-известния
убиец в историята, и сега не си в безопасност?
Хелън, зеленото не ти отива.
Не бъди смешен. - Тя е умна, силна,
невероятно добре запазена за възрастта си.
Всичко, което търся в една жена
и за разлика от някого, тя се интересува от мен.
Не съм очарована от този разговор.
Колкото повече отричаш, по-истинско става.
Отличен научен метод. Наистина, наистина добър...
Чувам ви, нали знаете. Вампир, помните ли?
Трябва да се научиш да ми вярваш. - И ако не искам?
Тогава стават лошите неща.
Афина!
Какво правиш?
Променям правилата!
Добре дошли в новата епоха.
Никола! - Спокойно, няма да ни притеснява.
Този стар капан беше проектиран за истински вампир...
Войник, а не момченце.
Защо го направи?
Когато възстановя вида си, планирам да направя повече
от смесен мелез.
Ти, помислих си, че ще си много полезна.
Как? По-малко вампир съм то него.
Точно. Кръвен донор, който остава млад и свеж завинаги,
но без горчивия остатъчен вкус.
Надявам се да се задавиш.
Леко... Тези неща са скъпи.
Искаш ли да ми кажеш? - Да кажа какво?
Защо това е толкова важно за теб?
63,450 долара.
Толкова изкарах вкарвайки от тези яйца.
Започнах, когато бях на 17.
Те оставяха пари в кеш, аз взимах яйцата
и взимах остатъка при доставката.
Добре. - Този, от който бягах
каза, че ги продавал като домашни животни. Но не бяха такива.
Била си дете. Опитвала си да оцелееш.
Не мислиш, че е имало други начини да оцелееш?
Направих избор, защото бях добра в това.
Да, била си добра в намирането на анормални.
Добра в даването им на този дал най-много.
Знаеш, че вече не си такава.
Няма значение, Уил. Това съм била.
Да.
Всички имаме история. - Да, само че моята се връща,
за да ме ухапе по задника.
Никога няма да успееш.
Вече успях. Жива съм, нали?
Цялата човешка раса ще се опълчи.
Така ли мислиш? В моя опит, хората
никога не са стояли заедно. - Няма да приемат поробване,
това е сигурно. - Наистина не разбираш
собствените си хора, а?
Искат да им се казва какво да правят. Желаят го.
Избират лидери за целта да взимат трудни решения вместо тях.
Аз предлагам по-добра алтернатива. - Диктатура?
В замяна на напредък, знание, прогрес...
И сами сме си добре. - Да, стигнали сте до тук,
но все пак, обзалагам се, че все още губите време в битки,
за земя, ресурси
или любимото ми, противоречиви вярвания.
Права ли съм? Няма нищо.
В природата на човека е и затова знам, че ще успея.
Знам ви по-добре, отколкото вие самите.
Това боли.
Колко мило.
Не, не...
Тази забиваща в гърба, смучеща кръв кучка!
Не трябва да има война. Ще те вземем в Убежището.
Може да се учиш от нас, да видиш какво сме станали.
И тогава какво, да споделим силата? Моля те.
Няма да спечелиш. Имаме оръжия, които
ще унищожат цялата планета. - Вие губите.
Няма какво да управляваш. - Тогава ще започнем отначало.
Толкова си шокирана. Хубаво е.
Бихте унищожили света, само за да може да го завладееш?
Защо не, ако е там за взимане?
Хайде де, не мислиш, че ще властвате вечно.
За долен вид, бих казала, че имахте добър момент.
Както вие, докато не ви победихме.
Това няма да се повтори.
Отиваме надълбоко. - Забеляза, нали?
Мислих, че отиваме на повърхността. - Ще отидем.
Само трябва да направим бърза спирка по пътя.
Ето го пак този шокиран поглед.
Очаквах повече от теб Хелън. Чела си легендата.
"Афина почива и чака "кианару",
времето на завръщането". - Но не само Афина.
Точно така. Афина и подчинените й.
Какво е това място?
Моите поданици.
Моите войници и ще бъдат доволни
от кръвния донор, който им донесох.
Не толкова грубо, както ти ме освободи.
Благодарих ли ти за това, между другото?
Винаги мога да те върна. - Опасявам се, че е късно вече.
Първите семена на нова велика раса.
Късметлийка си да си свидетелка от първа ръка...
Не трябваше да правиш това...
Кучи...
Афина, хайде! Мислих, че имаме нещо.
Наречи го жега, привличане...
Двамата щяхме...
Мразя я.
Чудесно.
Щях да споделя всичко с теб. Всички чудеса на новата епоха.
Държейки ме като твоя лична манерка?
По мое време беше чест да служиш на Кралицата.
Ще пропусна. - Както искаш.
Здрасти. - Здрасти.
Никола... Вън от дупката си си, мелез.
Предпочитам да съм мелез, отколкото надменна кучка.
Просто я друг под контрол. - С удоволствие.
Трябва да се опитам да обърна процеса, преди да са се събудили.
Никола!
Добре съм. Ти се тревожи за това.
Чакай, спри! Не го убивай!
Имам предложение. - Сега искаш да преговаряш?
Да е бързо. - Праксианците, враговете ти.
Оставили са ти повърхността, докато са отивали дълбоко в Кухата Земя.
Хелън, не. - Все още са там.
Имат добре развит град. По-развит от всичко в кралството ти.
Не го прави. - Тихо.
Кажи ми повече.
Невероятно.
Остави повърхността. Може да вземеш Кухата Земя.
Отмъщение към стар враг. Това е офертата ми.
По дяволите, не... - Как да го намеря?
Второ ниво на активиране иска гласова команда
на Праксиански. Казваш ни как да си тръгнем...
И ще ти кажа как да говориш с картата.
Хора...
Ще приема сделката ти, но няма да издържи.
Завладея ли света долу, ще се върна.
Не се и съмнявам. Ще чакаме.
Щеше да ми хареса да те имах за слуга.
В камерата ми има сензор на нивото на окото, до вратата.
Как да го задействаме? - С кръв, естествено.
Сега, паролата.
"Врата".
Ка Хараг.
Това трябва да те откара, където трябва.
Кое е? - Тук.
Какво?
Получих имейла ти.
Тук си да върнеш депозита? - Да, за това.
Реших да го използвам за моя Там ферма.
Един вид къща за пенсионирани.
Ти си... Хванала моята операция в Северния бряг.
Ако го наричаш така.
Знаеш ли, ти си луда, да дойдеш тук сама.
Не съм сама.
Преди година можеше да натиснеш спусъка и на никой нямаше да му пука,
но сега съм с Убежището.
Помисли за тази комбинация, техните играчки, моето поведение?
И не искаш да ни вбесяваш
повече, отколкото вече си.
Моят съвет?
Кеширай чиповете си, докато можеш, защото следващия път,
няма да знаеш какво те е ударило.
Единственото ти предупреждение!
Малко по-близо, отколкото исках. - Какво, аз?
Ти даде картата. Как знаеше, че казваше
истината за вратата? - Не знаех, но
трябваше да я спра. - Благодаря, че се консултира с мен
за самоубийствения пакт. - Съжалявам.
Срамота е, че я изгубихме. Едва свалихме частица от информацията.
Малка цена за плащане. - За живота ми?
За спасяването на света от поробване.
Вярно. Това също.
Съжалявам, че завещанието ти не се оказа това, което очакваше.
Моля те. Тя беше кучка с нацистки комплекс.
Светът по нейно подобие? Не мисля така.
Не, и да не забравяме най-важното ни постижение днес.
Моето възкресение. - Започна се...
Сладко, сладко възкресение.
Превод: boy_free (Cece)