Domnule Weaver, îmi cer scuze.
Am mai discutat asta cu Lacey, nu o dată.
Ştie că n-are voie să-şi folosească mobilul în clasă.
Mă îngrijorează motivul pentru care l-a folosit.
Ştiu că sunt o mulţime de site-uri web,
dar nişte copii de 12 ani să se uite la pozele paparazzi ale unui cadavru?
- Înţelegeţi de ce mă deranjează. - Păi, de fapt, nu înţeleg.
Moartea face şi ea parte din viaţă.
Fosta mea soţie e medic legist.
Ea se ocupă de cadavre.
Totuşi, nu este ceva potrivit pentru şcoală.
Toată lumea se uita la pozele astea.
Cadavrul este al lui Nikki Parkson.
- Biblioteca Parkson, Banca Parkson? - Da, e fiica lor.
Apărea într-o grămadă de reviste.
Se preocupă mult de mediu şi de pădurile tropicale.
- Era grozavă. - A murit? Şi eu de ce n-am aflat?
Era bolnavă, parcă. Azi e înmormântarea.
Acceptăm telefoanele mobile, dar avem nişte reguli.
Ca părinţi, sper să ajutaţi la respectarea lor.
De acord, domnule Weaver.
V-am făcut să pierdeţi destul timp.
Sunt sigură că aveţi probleme mult mai importante.
Tatăl lui Lacey şi cu mine vom găsi cea mai potrivită pedeapsă.
- Mă bucur că v-am cunoscut. - Vă stau la dispoziţie oricând.
Megan, ce faci?
Vorbim mai târziu, Lacey.
Ăsta-i certificatul de deces al lui Nikki.
E semnătura dvs acolo jos,
- ca medic ce a constatat decesul? - Evident, ştiţi că este.
Mă întrebam
de ce n-aţi chemat un legist
după moartea lui Nikki.
O tratam pe Nikki de poliserozită paroxistică de mai bine de doi ani.
Avea amiloidoză renală şi cardiacă severă.
Era doar o problemă de timp.
Vreţi să-mi descrieţi cum a murit Nikki?
Am primit un telefon de la Lillian Parkson alaltăieri seară.
M-am dus la ei. Nikki zăcea pe spate, în pat. I-am verificat pulsul.
- Nu se mai simţea. Am declarat-o moartă. - Trebuia să anunţaţi.
Familia Parkson a suferit destul, dr. Hunt.
Se pare că ai mai fermecat pe cineva. Despre ce-i vorba?
Nikki Parkson a murit acum două zile.
El i-a eliberat certificatul de deces.
Da? Şi?
Uită-te aici...
Urmă de sânge.
Doctorul spunea
că Nikki zăcea pe spate în pat.
Sângele ar fi trebuit să-i curgă pe gât.
Sângele ăsta însă merge spre bărbie.
Deci, ori gravitaţia a dat greş, ori cineva minte.
Trebuie să oprim înmormântarea.
Curtis.
Unde-i Kate?
Să-ţi reamintesc faptul că nu sunt secretarul ei?
- Încearcă. Nu cred că mă ajută. - De ce ai nevoie de ea?
Mă bag în ceva care poate va deranja.
Nişte verificări.
Stai aşa.
Nu vrei să te consulţi cu şefa înainte să intri în belele?
Dacă nu-i aici...
Oricum te vei arunca, nu?
Tu eşti legistul adjunct. Vrei să iei tu decizia?
Să-ţi aprob eu şmecheriile? Nici gând.
Nici n-am avut discuţia asta.
Ai înţeles?
Salut.
O întrebare.
Vrei să te implici în viaţa lui Lacey sau nu?
O întrebare stupidă.
Ştii că vreau.
Felul cum te-ai comportat la şcoală
nu arată implicare.
E aceeaşi atitudine "munca înainte de toate"
- care ne-a dus la divorţ. - Scuze. Nu mă pot abţine.
Dar nu mai era niciun motiv pentru care să rămânem acolo amândoi.
- Te ocupi tu singur. - Nu, nu.
Nu, mi-a ajuns. Nu mai vreau să fiu eu ăla rău de unul singur.
Ştiu cum se va termina. Va împlini 16 ani,
- apoi va vrea să se mute cu maică-sa. - Poate chiar ăsta e planul meu.
I-am luat telefonul.
Bine. O să discut cu ea. O să fiu eu aia rea.
Dar acum trebuie să plec.
Nu crezi că ar trebui să vorbim mai întâi cu familia?
Familia Parkson e foarte bogată şi foarte influentă.
Tocmai despre asta e vorba.
Dacă vor să ascundă ceva,
ne vor băga doar beţe-n roate.
În plus, nici n-am venit aici pentru ei.
Am venit pentru Nikki.
Ai făcut treabă bună. Arată foarte bine.
Slujba începe abia peste o oră.
Mă duc să-l chem pe şeful meu.
Tânără, nu?
22 de ani. Avea toată viaţa înainte.
A dispărut sângele.
Vezi ceva?
Dă-mi, te rog, un şerveţel.
O urmă de legătură?
S-a zis cu cauzele naturale.
Ce faceţi cu fiica mea?
Îmi pare foarte rău, doamnă Parkson.
Ştiu că e un moment delicat pentru dvs
şi mă tem că îl voi face şi mai greu.
Nu puteţi s-o înmormântaţi pe Nikki astăzi.
BODY OF PROOF Sezonul 1 Episodul 9
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Voi doi nu mai aşteptaţi să găsesc eu cadavrele.
- Le găsiţi voi singuri, nu? - Asta vorbeşte cu Megan.
Cred că Megan are destule pe cap acum.
V-aţi gândit ce veţi face
- familiei mele, dr. Hunt? - Înţeleg, doamnă Parkson...
300 de oameni îndoliaţi vor veni într-o oră. Aveţi idee cât va fi de stânjenitor?
Cred că e o glumă!
Scriam panegiricul pentru sora mea, când aflu că vreţi să-i ciopârtiţi trupul?
Îmi pare foarte rău, dar acum e vorba
- de cauza morţii. - Nu mă interesează scuzele voastre.
Sora mea merită ceva mai mult decât o paradă
- în faţa camerelor de filmat. - Dnă şi dle Parkson, sunt dr. Murphy.
Sunt legistul şef. Vă asigur
că vom face tot ce putem pentru a proteja familia dvs şi pe Nikki.
Nu vrei să afli adevărul despre sora ta?
Credeţi că nu ştim deja adevărul?
Nikki s-a sinucis.
Şi te-ai gândit că e în regulă să îi deghizaţi sinuciderea?
Pentru a-i proteja memoria, demnitatea.
Aţi văzut toată presa de afară. Credeţi că le pasă de sora mea?
Voiam să păstrăm totul ascuns. Acum, mulţumită vouă,
aşa îşi va aminti lumea de ea mereu.
Sunt dr. Megan Hunt,
fac autopsia lui Nikki Parkson.
Este o urmă liniară,
cu lăţimea de 2,5 cm,
situată orizontal pe gât, în partea de sus.
Se întinde oblic în jos
şi în spate.
Pe urmă e vizibil modelul unei corzi.
O adâncitură elipsoidală
este prezentă în spatele urechii stângi,
purtând acelaşi model de coardă.
Toate urmele...
... corespund unei spânzurări.
Ai apărut în toate ziarele. Vrei să vezi?
Nu chiar.
- Lacey o luase drept model pe fata asta. - Nu-i deloc rea ca model...
A făcut Franklin School, Princeton,
şefă de promoţie tot timpul, multe acte de caritate
şi, unic în ziua de azi,
niciun scandal, nicio înregistrare erotică.
Se pare că era deosebită.
Ce ştii despre poliserozita paroxistică?
Printre simptome se numără inflamaţiile,
febre repetate, dureri abdominale,
dureri în piept, de încheieturi, leziuni cutanate...
Toate astea se tratează cu colchicină,
care, întâmplător, este un derivat al florilor de brânduşe.
Ethan, sunt impresionată.
Mulţumesc.
Eram pe net.
Dar ai dreptate.
Chiar era deosebită.
Vă rog, staţi jos.
Nikki ştia că e pe moarte. Avea insuficienţă cardiacă şi renală.
- Astea apar în final. - Şi luă colchicină?
În fiecare zi. Dar nu prea avea efect.
Nikki devenise deprimată, descurajată.
L-a văzut pe tatăl ei murind de aceeaşi boală.
Mereu spunea că nu vrea să sfârşească aşa.
Înainte să-l dezgropaţi,
să ştiţi că a murit la spital, înconjurat de medici.
- Acum aproape cinci ani. - Cine a găsit-o pe Nikki?
Eu.
Era în jurul orei 23:00.
Mama s-a dus să vadă ce face Nikki.
Am auzit-o ţipând, am fugit pe scări...
... şi... am văzut-o pe Nikki spânzurată.
Am crezut că poate mai reuşesc s-o salvez.
Am încercat...
Era dincolo de orice salvare.
A cui a fost ideea să ascundă sinuciderea?
A mea şi aş face la fel din nou.
Nikki şi-a petrecut întreaga viaţă ajutând oamenii.
Aşa vreau să îşi amintească lumea de ea.
Aşa că am tăiat funia, am pus-o în pat
şi l-am chemat pe medic.
Nu-mi vine să cred că e moartă.
Mi-am petrecut fiecare zi din ultimii doi ani
având grijă de Nikki.
Am renunţat la tot ca să fiu lângă patul ei.
Nu ştiu ce voi...
... ce voi face acum.
Condoleanţe, doamnă Parkson.
Mulţumesc.
Salut.
Nu ştiam că mai este cineva în casă.
Nu mă mir.
Eu sunt cea despre care nu se vorbeşte pe aici.
Sunt Sara. Sora lui Nikki.
Peter Dunlop, de la Medicină Legală.
- Pot să văd camera lui Nikki? - Sigur.
Şi tu locuieşti aici?
Eu? Nu. Am scăpat din casa asta acum cinci ani.
Acum m-am întors pentru prima oară
şi, după înmormântare, plec din nou.
Ai probleme cu mama ta?
Am văzut cum te uitai la ea, în hol.
Probabil îţi par o scorpie, nu?
Doar că, în privinţa lui Lillian, totul i se cuvine.
Ai auzit-o, ea a pierdut tot,
ce va face ea acum...
Spuneai că ai plecat acum cinci ani.
- Atunci a murit şi tatăl tău. - După ce s-a dus,
n-a mai existat niciun tampon între mine şi mama.
- Aşa că ai plecat. - De fapt, am fost dată afară.
M-au prins cu cocaină, am făcut-o de râs pe mama,
iar asta a fost adevărata crimă,
aşa că m-a dat afară şi m-a scos din testament.
Cred că ţi-a fost greu.
A fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Camera lui Nikki.
Asta a folosit.
A legat o bucată din cordon de grinda de acolo.
Nikki era uimitoare.
De departe, cea mai bună dintre noi trei. Nu mi-a părut rău, când am plecat,
- decât că n-am putut s-o iau cu mine. - Aţi mai ţinut legătura?
Am încercat. Am mai vorbit la telefon, i-am trimis e-mail-uri.
În ultimele săptămâni, era foarte deprimată.
De-asta m-am întors de la Londra.
Am sperat că poate o voi înveseli.
Am crezut că am reuşit.
Ne-am întors.
Acum închei la gât.
Ţi-am adus un cadou.
Vinete parmezan de la Remmy?
- Nu chiar. - Am găsit asta la gunoi.
Trag pielea la loc.
Să facem o comparaţie.
Se potriveşte perfect.
Am găsit o mulţime de e-mail-uri de la Nikki către sora ei.
Nu pomenea nimic de sinucidere,
dar în mod cert era deprimată.
Da, familia susţine şi ea varianta sinuciderii.
Eu sunt gata să semnez raportul final
- când termini cu cadavrul. - Imediat.
Stai o clipă.
Este o vânătaie...
... pe muşchii gâtului.
Vânătaie de la funie?
Sub funie.
Nici vorbă.
- De la ce e vânătaia? - De la nişte mâini în jurul gâtului.
Spânzurarea a fost făcută doar ca să pară sinucidere.
Nikki Parkson a fost ucisă.
Ce naiba-i asta?
Avem mandat, domnule Parkson.
- Dormitorul lui Nikki e locul crimei. - Locul crimei?
Sora ta nu s-a sinucis.
- A fost omorâtă. - E o nebunie.
V-aţi pierdut minţile?
Nikki era bolnavă. S-a sinucis.
E o nebunie. Nu vă las să intraţi.
Te pot aresta, dacă vrei.
N-are niciun sens. Cum să obţin ceva dovezi?
A fost îmbălsămată. N-am nici măcar hainele pe care le purta.
- Îşi făcuse manichiura, pentru Dumnezeu. - Când termini acolo,
îmi trebuie un alt certificat de deces.
Cauza morţii: strangulare manuală.
Eşti sigură?
Întreb doar fiindcă...
... nu pari 100% sigură.
Da, sunt sigură. Dar nu înţeleg.
Mă uit la inima şi la rinichii ei.
E amiloidoză avansată.
Era deja pe moarte. De ce-ar fi vrut cineva s-o omoare?
A omorât-o cineva din milă?
Poate că cineva nu suporta s-o vadă suferind.
Sunt şi moduri mai pline de milă de a curma viaţa cuiva.
Nu susţin că aş avea toate răspunsurile.
Am venit doar să-ţi spun că a sunat fiica ta.
Vine să te vadă.
Cred că a înnebunit fără telefonul mobil.
Cam tânără să aibă gută, nu?
Avea beta-talasemie, deci vârsta nu mai contează.
Pregăteşte aia, trage-mi o lamă.
- Stai. Crezi că se referea la mine? - Crezi că nu se referea la tine?
Să zicem că tu eşti ucigaşul.
Nikki e în pat sau pe scaun, citind.
Într-o formă sau alta, îmi încleştez mâinile pe gâtul ei,
o strangulez,
apoi iau o bucată din cordonul draperiei.
Întrebarea este
dacă o legi întâi de grindă
sau i-o pui în jurul gâtului şi o ridici?
Dacă vreau să pară o adevărată sinucidere,
întâi leg funia de grindă.
Apoi fac nodul...
şi o ridic pe Nikki.
- Sinucidere. - Cine mai avea acces în camera ei,
- în afară de familie şi medic? - Nimeni n-a fost în seara aceea.
- Servitorii au plecat la 19:00. - Asta-i întrebarea legată de "cine".
Cealaltă mare întrebare e legată de "de ce".
Asta-i uşor.
La nişte oameni bogaţi ca ei?
Întotdeauna e vorba de bani.
Asta-i o situaţie nouă pentru amândouă,
aşa că ai răbdare cu mine.
Nu putem să-i spunem tatei că ai ţipat la mine?
Nu. Şi nici n-am de gând să ţip.
Trebuie doar să pricepi că ai făcut ceva rău.
Şi tatăl tău şi eu suntem de acord.
Ce-i aşa amuzant?
E vorba de chestia asta cu înţelegerea între părinţi
pe care aţi început-o la mine la şcoală.
De ce credeţi că trebuie să păstraţi secretul?
Cum adică, secretul?
Faptul că te împaci cu tata.
De unde ţi-a venit ideea asta?
Te rog. Tata pleacă de acasă în fiecare seară
şi pe telefonul de acasă apar o tonă de apeluri de la biroul tău.
Nu trebuie să fii geniu.
Bine. Cred că am terminat discuţia.
Mamă... te simţi bine?
Îmi pare rău că te dezamăgesc, Lacey,
dar nu mă împac cu tatăl tău.
Uite-ţi telefonul. Mai vorbim cât de curând.
Te iubesc.
Du-te.
Pa.
Todd. Tocmai am discutat cu Lacey.
Sună-mă... rapid.
Ticălosule!
Doamne...
E ridicol să ne furişăm aşa.
Amândoi suntem adulţi şi celibatari.
Nu-s numai eu cea care vrea să păstreze discreţia, să ştii.
Ştiu. Nu voiam să fie aşa.
Eu doar...
Nu vreau să pară ceva ieftin şi cam aşa pare.
Poate e cazul să facem publică relaţia.
Tot se va întâmpla, odată şi odată,
în ipoteza în care vom continua.
Dar...
... a fost frumos.
Şi nu mi s-a părut a fi ieftin.
Chiar?
Sexy, în mod sigur.
Dar nu ieftin.
N-o să-ţi vină să crezi,
dar cei de la tehnic au găsit spermă pe cearşaful lui Nikki.
Caută profilul ADN chiar acum.
De ce să nu cred că o tânără frumoasă a făcut sex?
Ei bine, voiam să spun, putea face sex, cu boala ei?
Era slăbită, dar nu chiar atât de slăbită.
Bine.
Am ceea ce voiai.
Ce voiam?
Am tras o lamă din ceea ce Curtis credea
că e gută, la degetele lui Nikki.
Se pare că avea dreptate.
- N-are niciun înţeles. - De ce nu?
- Ethan... - Ştiu că ar trebui să ştiu, fiindcă...
- Nikki lua colchicină. - Colchicina se foloseşte la tratarea gutei.
N-avea cum să facă gută. Ştim sigur că lua colchicină?
Conform prescripţiilor medicale, 3 mg pe zi.
Avem cutia ei de medicamente.
Adu-o.
Mă vei urî.
Deja te urăsc, Dryer.
Zici tu aşa,
dar în fiecare an, în aprilie, când îţi calculez impozitul,
mă iubeşti.
Ce-ai aflat despre banii lui Nikki Parkson?
Nu banii sunt motivul.
Singurele fonduri de care dispunea erau pentru acţiuni caritabile.
Trebuiau donate...
pădurilor tropicale, să fiu mai exact.
Aşa că, dacă nu eşti o broască rară
sau un tamarin auriu...
Nimeni nu avea de profitat de pe moartea ei.
Mai sapă, bine?
Frate, Nikki lua o grămadă de pastile.
Care e colchicina?
Asta ar trebui să fie, dar...
Îi dai foc?
Miroase a zahăr ars.
Are dreptate.
E zahăr.
Sunt pastile fără niciun efect.
Nu-i de mirare că biata fată murea. Nu-şi lua tratamentul.
Mamă, ce faci? Ele ce fac aici?
Avem nişte întrebări pentru mama dvs, dle Parkson.
- Nu e obligată să vă răspundă. - Dar vreau.
Terminăm mai repede, o luăm pe Nikki mai repede înapoi.
Trebuie să-i facem înmormântarea.
Ce vă pot spune, dr. Hunt?
Ştiţi ce este sindromul Munchausen indus?
Sunt sigură că am auzit de el. N-aş putea să spun exact ce este.
În unele cazuri, chiar părinţii îmbolnăvesc copiii pentru a primi ei atenţie.
Adică mama i-a dat lui Nikki poliserozită? E o boală genetică. Aşa s-a născut.
Nu, nu asta aveam de gând să spun. Nu chiar.
Dar aţi primit destulă atenţie
de la prieteni datorită bolii lui Nikki, nu-i aşa?
Sunt binecuvântată cu prieteni săritori, dacă asta vreţi să spuneţi.
Am verificat la farmacie, dnă Parkson.
Dvs. semnaţi pentru medicamentele lui Nikki.
- De ce nu le primea? - E ridicol!
Mama era obsedată în privinţa tratamentului lui Nikki.
Am văzut-o dându-i pastilele în fiecare seară.
Da, le dădea, dar nu colchicină. Erau false. Placebo.
Cum aţi putut să-i faceţi aşa ceva propriei fiice?
- Nu înţelegeţi. - Ba înţeleg.
Câtă vreme Nikki rămânea bolnavă, vă simţeaţi importantă.
Mamă, despre ce vorbeşte?
Am încheiat discuţia.
Nikki a aflat? V-a ameninţat că spune prietenilor ce i-aţi făcut?
M-aţi auzit? Am terminat!
Închipuiţi-vă ce penibil. De asta aţi ucis-o?
Terminaţi! Vreau să plecaţi.
- Acum. - În ordine! Plecăm.
Mulţumesc pentru ceai.
Doi ani... femeia aia a privit-o pe fată cum suferă... chiar pe fiica ei.
Dacă Nikki îşi lua colchicina, crizele puteau fi prevenite.
- Ar fi trăit cât se poate de normal. - Chiar crezi că mama ei a ucis-o?
Crede-mă, am cunoscut femei ca Lillian.
Le pasă de imaginea lor mai mult decât orice.
E posibil.
Megan? Ce se întâmplă?
Tocmai am primit mesajul tău.
Hai la mine în birou.
Ce e aşa urgent? Ce s-a întâmplat cu Lacey?
Fiica noastră crede că ne împăcăm.
De ce Dumnezeu ar crede asta?
Poate are legătură cu faptul că te culci cu şefa mea...
Eşti incredibil.
Incredibil! Din toate femeile din oraş, trebuia s-o alegi pe ea?
Kate a depus mărturie într-unul din cazurile mele şi...
- Am fost luaţi de val. - Pun pariu c-aţi fost.
- S-a întâmplat. - Lacey nu ştie?
- Nu. - Deci n-a dormit la tine încă?
- Megan, nu începe. - Pe asta când plănuieşti s-o faci?
- Ai întrecut orice limită! - Eu am întrecut...?!
- M-ai pus într-o postură foarte proastă! - Suntem adulţi. N-am făcut nimic greşit.
- Eu nu mă culc cu partenerii tăi, aşa-i? - Poate ar trebui. Au trecut cinci ani.
Să nu-mi spui c-ai fost călugăriţă!
Mulţumesc...
Ştii ceva? Măcar m-ai făcut să-mi dau seama de un lucru.
E timpul să-i spun lui Lacey.
Am găsit ADN de-al tău pe cearşafurile lui Nikki.
Fără supărare, dar nu prea eşti de nasul lui Nikki.
Furt de maşini, spargeri, posesie de marijuana în Costa Rica acum câteva luni.
Ne face să credem că n-aveai nimic bun în plan.
Poate ai încercat să profiţi de starea ei sau mai rău... viol.
Viol? Eu şi Nikki ne iubeam.
- Şi Nikki ştia? - Vorbesc serios.
I-am dus un coş cu "multă sănătate" acum vreo două luni.
Aveam în buzunar "De veghe în lanul de secară".
A reieşit că era şi cartea ei preferată. Aşa că, am mai stat o vreme şi i-am citit.
- Ne-am potrivit. - Tu şi Nikki stăteaţi
în salon. E drum lung până să vă faceţi de cap în patul ei.
După aceea, am mai venit. Nikki era de treabă. Ne plăceau aceleaşi lucruri.
Şi nu-i păsa că nu sunt bogat.
Cum a reacţionat familia ei la faptul că erai mereu prezent?
Nu le-a plăcut. Mama ei a încercat să mă îndepărteze.
- Dar nu te-a oprit, corect? - V-am spus, eu şi Nikki ne iubeam.
- Frumoasă poveste, Shane. Dar n-o cred. - Crezi ce vrei.
Ceea ce cred este că ai strangulat-o pe Nikki şi ai făcut să pară sinucidere.
Nu, nu, nu! Nici pomeneală!
Ai fost la ea în cameră şi imediat după asta, ea e moartă.
Era în viaţă când am plecat, jur.
Nu mă credeţi? Întrebaţi-o pe sora ei. Pe Sara.
Era acolo. A intrat peste noi.
E adevărat. Seara, am fost în oraş. Când m-am întors, m-am dus în camera lui Nikki.
- Ce oră era? - Nu ştiu sigur. Aproape 22:00.
Oricum, când am ajuns acolo, uşa era închisă.
Nu m-am gândit că ar fi ceva în neregulă şi am intrat.
Shane era acolo?
La început, am fost furioasă.
Dar apoi i-am văzut faţa lui Nikki. Arăta aşa de fericită.
- Ce ai făcut după asta? - I-am dat lui Shane timp să se îmbrace
şi l-am condus la ieşire.
De ce n-ai spus nimic despre el până acum?
L-am dat afară. Nu putea să fie el.
Zici că asta era pe la 22:00. Ce s-a întâmplat după aceea?
- Nu vreau să-i fac necazuri fratelui meu. - Sara, trebuie să ne spui adevărul
despre ce s-a întâmplat în noaptea aceea.
Cred că m-a văzut conducându-l pe Shane, pentru că atunci când m-am întors,
el era la etaj. Ţipa la Nikki şi părea foarte nervos.
Nu ne putem apropia de Billy. E înconjurat de avocaţi.
Ascultă aici...
"Familia Parkson a făcut toate eforturile să coopereze,"
"dar nu mai văd niciun beneficiu în continuarea dialogului."
Se ascund. Întrebarea e: care dintre ei a făcut-o? Billy sau Lillian?
Ea avea motiv, încerca să-şi protejeze imaginea.
Da, dar şi Billy avea motiv.
Săptămâna trecută a cerut să modifice fondul lui Nikki.
Voia să schimbe decizia ei în privinţa alocării.
Unde voia Nikki să meargă banii?
- Într-un fond de mediu... - Pădurea tropicală? Lacey spunea ceva...
Oricum, poate Billy n-a suportat să vadă toţi banii plecând la broaşte şi copaci.
- Poate au ajuns la ceartă. - Până la urmă, tot de bani poate fi vorba.
În orice caz, am nevoie de voi să leg pe unul dintre ei de crimă.
S-au întâmplat atâtea cu corpul lui Nikki până l-am luat...
Megan!
- Poţi veni puţin în biroul meu, te rog? - Nu poate aştepta?
Cred că trebuie să vorbim.
Ciudat. Mai devreme nu te grăbeai să vorbim.
Nostimă chestie... întotdeauna te duci direct la cadavre.
- Ce tot spui? - Indiferent ce te supără,
acolo cauţi consolare, la cei morţi.
Poate pentru că ei nu fac observaţii enervante.
Ai vrea să-mi spui ce s-a întâmplat?
Kate se culcă cu fostul meu soţ.
Şi asta te supără?
Trebuie să întrebi?
Tu şi Todd sunteţi divorţaţi de vreo cinci ani.
- Trebuia să-ţi dai seama că are pe cineva. - Da, dar Kate?!
- Ce ai împotriva lui Kate? - Şi-o pune cu fostul meu soţ!
Dacă nu cumva mai ai ceva pentru el, nu văd care-i problema.
Las-o baltă.
Vezi? O faci iar... chestia cu morţii.
Vezi ceva?
Manichiura. Nu e în ton cu pedichiura.
Culorile diferă complet.
Bun. Şi?
Cei de la pompe funebre nu s-au atins de degetele de la picioare.
Machiora era preocupată doar de aspectul ei de la decolteu în sus.
- Ethan! - Da.
Ai luat probe de sub unghiile de la picioare?
Păi... ţi-am spus... era inutil...
Au fost curăţate, tăiate şi lăcuite pentru înmormântare.
Nu cele de la picioare!
Nu vreau să-ţi tai avântul,
dar e posibil ca ADN-ul lui Billy Parkson să nu fie în baza de date
şi, sub nicio formă, nu ne va da o mostră de bunăvoie.
Nu avem nevoie de ADN-ul lui Billy. Îl avem pe al lui Nikki.
Facem asemănarea între fraţi şi avem perechea.
Imediat.
Ce frumos. N-am mai fost aici.
- M-am gândit că o să-ţi placă. Mulţumesc. - Cu plăcere.
Îmi pare rău că totul a... izbucnit aşa...
Nu ai pentru ce să-ţi ceri scuze.
Ştiu. Dar nu vreau să-ţi produc necazuri la serviciu.
Suntem maturi. O să ne descurcăm. Vom rezista încercării.
Ca să ştii, s-ar putea să te chem să mă sprijini.
- Ai vorbit cu ea? - Am abordat-o. Dar n-am vrut să insist.
E mai bine aşa. Megan poate fi...
puţin dificilă câteodată, ca să nu zic mai mult.
Hai să nu facem asta.
Nu vreau să vorbim despre ea ca şi cum ar fi inamicul.
Totul e atât de nou, tu şi eu.
Hai să...
acceptăm că va fi cam incomod... la început...
şi restul îl vom vedea pe parcurs.
- Sigur. - Măcar nu mai trebuie să ne ascundem.
- Da... - Nu?
Cred că... trebuie să aducem toată treaba la suprafaţă.
- Care treabă? - Eu şi Todd ne întâlnim.
Vezi ce uşor a fost?
De ce n-ai avut bunul simţ să-mi spui acum cinci săptămâni?
Megan, nu ţi-am spus nimic despre relaţie pentru că
nici măcar nu ştiu dacă e o relaţie.
Concluzia e că nu vreau
- ca munca noastră să fie afectată. - Poate trebuia să te gândeşti
înainte să te arunci în pat cu soţul meu.
Fostul tău soţ şi nu ne-am aruncat în nimic.
Ştii ce, nu-mi mai pasă! Hai să trecem mai departe.
- Aş vrea s-o facem, dar evident... - Ştiţi ce am găsit?
Am nimerit în ceva, nu-i aşa?
A venit rezultatul ADN
de la ţesutul de sub unghiile lui Nikki.
- Se confirmă asemănarea. - Deci e al lui Billy?
Nu. E o soră.
Profilul ADN e al Sarei?
- Am primit mesajul tău. Sara Parkson? - Da.
Ţesutul ei era bine încorporat sub unghiile lui Nikki.
N-a fost vreun contact întâmplător. A fost violent.
E ciudat. De fapt, bizar.
Am primit raportul complet pentru ADN.
Laboratorul a găsit
al doilea ADN amestecat cu al Sarei dar nu e uman.
- Ce e? - Un fel de organism... tripano...
- Tripanoso... - Tripanosomiaza?
- Exact. - E un parazit.
- Fata a fost muşcată de insecta sărutului. - Deci Sara are boala Chagas.
Parazitul e în sângele ei.
Exact. E foarte comună în anumite părţi ale lumii.
Vectorul de transmitere e o insectă.
Probabil rhodnius prolixus sau rhodnius pallescens.
- Putea să ia boala Chagas din Londra? - Nu prea.
Dacă insecta a fost prolixus, vorbim despre Guatemala sau poate Honduras.
Dacă a fost pallescens, înseamnă că a stat un timp în Costa Rica.
Băiatul cu livrările, Shane, abia a venit din Costa Rica. S-a întors acum trei luni.
- Coincidenţă? - Sunt împreună.
- Trebuie să fie. - Şi totuşi, de ce s-o ucidă pe Nikki?
- N-avem motiv. - Poate că avem.
Caritatea lui Nikki era pădurea tropicală, nu?
Pe ce vreţi să pariem că a început în Costa Rica?
Am făcut legătura, Shane...
Tu şi Sara... Costa Rica.
Vezi tu, în acest moment,
familia Sarei îi angajează un avocat şmecher.
Avocatul o să-l sune pe prietenul lui, judecătorul
şi amândoi o să-i ofere Sarei o înţelegere pentru ca ea să dea toată vina pe tine.
Eşti terminat. Şi n-ai decât să stai să suporţi.
Nu. În niciun caz nu accept vina.
- A fost afurisitul ei de plan. - În ordine. Spune-mi şi mie.
Am întâlnit-o pe Sara acum patru luni pe o plajă în Costa Rica.
Mi-a spus despre sora ei mai mică şi bogată care era pe moarte.
Sara avea un plan să-şi folosească sora pentru o parte din banii familiei.
Era foarte amărâtă de sărăcia ei când familia se scălda în bani.
Şi care era treaba ta?
Doar s-o... alin pe Nikki.
Şi s-o convingi să-şi dea banii de bunăvoie
falsei fundaţii pentru pădurea tropicală, invenţia Sarei.
Sara mi-a spus tot ce trebuia să ştiu despre Nikki...
Cărţile preferate şi mâncarea,
ce fel de muzică îi plăcea, aşa că a fost uşor să ne împrietenim.
Chestia cu mediul era deja preferata ei, aşa că... floare la ureche.
Nu pricep.
Nu trebuia decât să staţi liniştiţi şi să aşteptaţi să moară Nikki.
Banii se duceau direct la Sara.
Ce s-a întâmplat?
Nikki s-a răzgândit.
Voia să schimbe fondul.
De aceea căuta Billy să schimbe beneficiarul.
- Ştiu de ce ai ucis-o. - Îţi pierzi vremea.
O cunoşteai pe Nikki mai bine decât oricine.
Ştiai exact cum s-o manipulezi.
Dar te-a surprins, nu-i aşa?
S-a răzgândit, a ales un alt fond şi nu al tău.
De aceea te-ai grăbit spre casă. Nu s-o consolezi.
S-o convingi că nu e bine. N-a vrut să te asculte, nu-i aşa?
Acum, e mult mai important pentru mine.
Nu ştiu de ce e aşa greu de înţeles.
Într-o seară când ai ştiut că Shane va fi aici,
ai intrat peste ei.
- Sara, ce faci aici? - Taci!
Poate i-ai mai dat o şansă.
Sau poate ai vrut doar să-ţi ucizi sora.
Dar chiar bolnavă şi pe moarte,
Nikki s-a luptat pentru viaţa ei.
A ripostat. Te-a lovit.
Am găsit ţesut de-al tău sub unghiile ei de la picioare.
Ai luat un cordon de la draperia ei...
... l-ai aruncat peste grindă...
şi aţi făcut să pară că s-a sinucis.
Spune-mi... cum te simţi când îţi priveşti sora murind?
V-a luat mai mult decât vă aşteptaţi, nu-i aşa?
Trupul ei se convulsiona? Se zbătea?
Trebuia să fie o simplă înşelătorie! Dar ea a distrus-o.
Voia să-şi dea banii pentru cercetare, pentru boala ei.
Voia să ajute oamenii, să nu sufere şi ei aşa ca ea.
Oameni pe care nici nu-i cunoştea. Eu sunt sora ei!
Ai vreo idee câţi bani are familia mea?
Şi m-au dat la o parte de parcă n-aş fi existat!
De altfel...
oricum era pe moarte.
Deja vu. Ne-am întors de unde am început.
Nu. Lui Nikki i s-a făcut dreptate.
Acum se poate odihni în pace.
Crezi, probabil, că sunt un monstru.
Aşa e. Asta cred.
Trebuie să ştii... că am iubit-o foarte mult pe Nikki.
Aş face orice s-o am înapoi.
Sincer, dnă Parkson, nu mă interesează.
Am venit pentru Nikki, nu pentru tine.
Cu toate acestea, ei au venit pentru tine.
- Ce e asta? - Dnă Parkson, sunteţi arestată
pentru că aţi intervenit în îngrijirea sănătăţii fiicei dvs.
O faceţi aici?! Acum?!
- Nu aveţi nicio dovadă. - Ba au, mamă.
Am găsit medicamentele lui Nikki... toate pastilele pe care nu i le-ai dat.
Tu mi-ai făcut asta?
- Cum rămâne cu familia noastră? - Când am fost noi o familie?
Pe aici.
Să ştiţi...
banii lui Nikki vor ajuta în lupta cu boala ei, exact cum şi-a dorit.
Aşa îşi va aminti lumea de ea.
Vă mulţumesc, dr. Hunt.
Mamă?
Am observat că cealaltă carcasă era destul de jerpelită.
Parcă trebuia să mă pedepseşti.
Suntem în restaurantul meu preferat şi mi-ai adus un cadou.
Înseamnă mulţumesc. Dacă nu erai tu,
n-am fi aflat niciodată adevărul despre Nikki Parkson.
Cam aşa e, nu?
Ştiu că tatăl tău ţi-a vorbit despre dr. Murphy.
Da.
Nu ne împăcăm.
Nu ştiu dacă aveai speranţe în legătură cu asta...
Nu e nimic.
Dar tu cum te simţi?
Mă refer la faptul că tata se vede cu şefa ta. Eu aş înnebuni.
Mulţumesc.
Tu eşti prima persoană care are idee cât de greu este.
- Promit c-o s-o urăsc. - Nu, nu. Nu va ajuta pe nimeni.
Promite că o vei respecta şi...
că îi mai dai câte o pauză... din când în când.
- Bine? - Bine.
- Hai să mai luăm un desert. - Parcă regula era doar unul.
Cui îi pasă de reguli?
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro